Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 6212/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Zoltán
Az eljárás megindulása
Egy zalatárnoki lakos azért fordult az Országgyűlési Biztosok Hivatalához, mert sérelmezte egyrészt az Állami Autópálya Kezelő Zrt. (a továbbiakban: az autópálya kezelője) ügyintézési gyakorlatát, másrészt a szerződéskötési eljárását. A panaszos kifogásolta azt is, hogy az autópálya kezelője annak ellenére bírságot szabott ki rá, hogy az autópálya használatáért megfizette a díjat egy négy napos matrica megváltásával. A bírságolás közvetlen oka az volt, hogy a gépjármű rendszámának egy karakterét a matricát értékesítő eladó elírta, s ezt a panaszos sem vette észre. A tévedés kiküszöbölése és a bírság törlése aránytalan ügyintézési terhet és anyagi költséget jelentett a panaszos szerint. Kifogásolta továbbá a panaszos a pótdíj összegének nagyságát is, melyet eltúlzottnak tart.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
Az autópálya használatáért az ügy megtörténtének idején hatályban volt 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet 4. § (1) bekezdésében szabályozott mértékű díjat kellett fizetni, amit a meghatározott időtartamra előre, egy napos, négy napos, egy hetes, egy hónapos, illetve egyéves matrica megvásárlásával kellett kiegyenlíteni. Ugyanilyen fizetési módot határoz meg a 2006. január 1. napján hatályba lépett 110/2005. (XII. 23.) GKM rendelet.  A matricaárusításra kijelölt helyek felsorolását, illetve azok pontos címét rendszeresen közzéteszi az autópálya kezelője, de a lista pl. az interneten (www.autopalya.hu) alatt is hozzáférhető. A díjfizetési kötelezettség teljesítését az autópálya kezelője ellenőrizheti, annak elmulasztása esetén a gépjármű vezetője – a jármű kategóriájának megfelelő legrövidebb érvényességi időtartamú matrica helyszíni megvásárlásán túl – pótdíjat köteles fizetni.
A panaszos 2005. október 14-én négy napos autópálya matricát vásárolt. A vásárláskor panaszos bediktálta az ott dolgozó alkalmazottnak két alkalommal a gépjármű rendszámát, melyre a matricát vásárolni kívánta. A panaszos kifizette a matrica árát, majd aláírta a bizonylatot. Ezt követően a panaszos 2005. november 4-én kézhez kapott egy levelet az autópálya kezelőjétől, melyben arról tájékoztatták, hogy 2005. október 14-én érvényes matrica nélkül közlekedett az M7 jelzésű autópályán és ezért pótdíjat köteles fizetni. Mellékelték a pótdíj megfizetésére szolgáló csekket is. Arról is tájékoztatta a levél a panaszost, hogy függetlenül az okoktól nem áll módjában az autópálya kezelőjének pótdíjmentességet biztosítani, a vonatkozó rendelettől eltérni, azonban rendszám karakter (elírás) esetén lehetőség nyílik az ügyfélszolgálati irodában a gyors helyszíni ügyintézésre. 
A panaszos állítása szerint az autópálya kezelőjének ügyfélszolgálati száma állandó jelleggel foglalt volt, végül a gödöllői ügyfélszolgálattal sikerült egyeztetnie a panaszosnak telefonon, ahol azt a felvilágosítást kapta, hogy pótdíjat nem, de 1000 Ft költségtérítést kell fizetne, s mindezt megteheti a legközelebbi (a panaszos lakóhelyétől 150 km-re található) balatonvilágosi irodában.
A rendszám elírása esetén követendő szabályok az említett internetes oldalon megtalálhatóak, ahogy az ügyfélszolgálati irodák elérhetőségei is.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

A vizsgálat megállapításai
Hatásköri szabályok
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárására, ennek során hozott határozatára, illetve a hatóság intézkedésének elmulasztására terjed ki, amennyiben az okozott sérelem valamely alkotmányos joggal összefüggésbe hozható.  Az Obtv. 29. § (1) és (2) bekezdései csak a hatóság fogalmát értelmezik, amelyek alapján egyértelmű, hogy az autópálya kezelője nem hatóság.
Az Obtv. gyakorlatilag az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szerveket tekintik közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú, esetleg egyetlen szervtől veheti igénybe. 
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Tv.) 3. § (1) bekezdése alapján „a közúti közlekedésben mindenkinek joga van részt venni; a közutat és a közforgalom elől el nem zárt magánutat közlekedés céljából gyalogosként vagy - meghatározott feltételek teljesítése esetén - járművezetőként bárki igénybe veheti”. A Tv. 9/B. § (1) bekezdése értelmében az állam a kizárólagos tulajdonát képező, az országos közúthálózatba tartozó autópályák, autóutak – illetőleg azok egyes szakaszai – és a műtárgyaik működtetése céljából költségvetési szervet alapíthat, vagy e célra gazdálkodó szervezetet hozhat létre. Miután a Tv. 3. § (1) bekezdése értelmében a közúthálózat kezelése és fenntartása közszolgáltatás, továbbá a Tv. 9/B. § (1) bekezdése alapján az autópályák működtetése állami feladat, az említett célra létrehozott szervezet az országgyűlési biztosoknak az Obtv. 16. § (1) bekezdésében szabályozott vizsgálati jogköre tekintetében közszolgáltató. Ahogy ezt már korábbi ügyek kapcsán is megállapították az országgyűlési biztosok (pl.: OBH 6086/2005.).

Használati díj megfizetésének kötelezettsége autópálya használatáért és a díj mértéke
Az Alkotmánybíróság 60/1993. (XI. 29.) AB határozatában kifejtette, hogy az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében biztosított „szabad mozgáshoz való jog a helyváltoztatás szabadságát jelenti. A magyar Alkotmány a közlekedés szabadságát külön nem nevesíti, de a szabad mozgáshoz való jog magában foglalja a járművön vagy járművel és anélkül való helyváltoztatás, a közlekedés szabadságát is.” 
Mivel a szabad mozgás joga alapvető jog, az Alkotmány 8. § (2) bekezdése értelmében, az e jogra vonatkozó szabályokat csak törvényben lehet megállapítani. Ilyen szabály a Tv. 33. § (2) bekezdése, amely felhatalmazza az autópályát működtető szervezetet arra, hogy az autópálya használatáért úthasználati díjat szedjen, valamint – a követelés elévülésének időpontjáig – az úthasználati díjjal, illetve pótdíjjal összefüggő külön jogszabályban megjelölt személy- és járműazonosító adatokat kezelje. A Tv. hivatkozott rendelkezése az úthasználati díj fizetésére vonatkozó kötelezettség előírásával annyiban korlátozza az Alkotmány 58. § (1) bekezdésében biztosított szabad mozgáshoz való jog gyakorlását, hogy azt az autópálya használatával csak azok a járművezetők gyakorolhatják, akik az autópályák használatának díjáról szóló 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet 4. §-ában meghatározott mértékű díjat megfizették. Azok, akik az említett jogszabályban meghatározott díjat nem tudják, vagy nem akarják megfizetni a Tv. 3. § (1) bekezdése alapján az országos közúthálózat részét képező más útvonalon közlekedhetnek.
Az árak közhatalmi eszközökkel való megállapítása tekintetében a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 226. § (3) bekezdése úgy rendelkezik, hogy hatósági ár megállapítására külön törvény szerint kerülhet sor. Ez a külön törvényhely jelen esetben a Tv. 33. § (2) bekezdése, illetve az ott meghatározott felhatalmazás alapján a 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet határozta meg a pótdíj mértékét. A pótdíjak mértékének meghatározása gazdaságpolitikai kérdés, a döntés gazdasági megfontolások alapján születik meg. 

A szerződés fogalma, létrejötte és formája
A Ptk. 198. § (1) bekezdése szerint a szerződésből kötelezettség keletkezik a szolgáltatás teljesítésére és jogosultság a szolgáltatás követelésére. A szerződés legfontosabb jogi hatása tehát, hogy kötelezettséget keletkeztet a szerződés tárgyának teljesítésére és jogosultságot annak követelésére. A szerződés tárgya a szerződésben kikötött szolgáltatás, másként megfogalmazva: az a magatartás, amit a kötelezettnek a szerződés teljesítése érdekében tanúsítania kell, és amit a jogosult a kötelezettől követelhet.
A Ptk. 205. § (1) bekezdése a szerződés létrejöttének szabályozásán keresztül határozza meg a szerződés fogalmát. A szerződést a felek akaratnyilatkozatának egyezősége hozza létre. A szerződés létrejöttéhez további aktusra (például a dolog átadására) nincs szükség, a Ptk. tehát a konszenzuálszerződések elvi alapján áll. A mai magánjogban minden szerződés konszenzuálszerződés.
A Ptk. 205. § (2) bekezdése határozza meg, hogy a feleknek a létrehozni kívánt szerződés mely elemeiben kell megállapodniuk ahhoz, hogy a szerződés létrejöjjön. A feleknek a szerződés lényeges, vagy a felek által lényegesnek minősített kérdéseiben szükséges megállapodniuk. A jogirodalom és a joggyakorlat egységesen lényeges kérdésnek tekinti a felek személyét, a szolgáltatás és ellenszolgáltatás meghatározását. Az adásvételi szerződés lényeges tartalmát a XXV. PED határozza meg. Más szerződéstípusok esetén a lényeges tartalom megállapításához az adott szerződéstípus fogalma adhat támpontot.
A Ptk. 211-215. §-ai a szerződés létrejöttének folyamatát szabályozzák. Ahogy említettem: a Ptk. 205. § (1) bekezdésének értelmében a szerződés a felek akaratának kölcsönös és egybehangzó kifejezésével jön létre. A kölcsönös és egybehangzó akaratnyilatkozatot a szerződéskötés során az ajánlat és az elfogadás jelentik.
A szerződés formáját tekintve a Ptk. 216. § (1) bekezdése főszabályként a formátlanság elvét fogadja el, azaz szerződést kötni, illetve általában jognyilatkozatot tenni bármilyen formában lehet. A Ptk. csak abban az esetben rendelkezik ezért valamely jognyilatkozat vagy szerződés formájáról, ha ennél szigorúbb feltételt kíván előírni.
Alapvetően megkülönböztetjük a jognyilatkozatok három formáját: szóban, írásban, illetve ráutaló magatartással kinyilvánított jognyilatkozat. Ráutaló magatartásról beszélünk akkor, ha a nyilatkozattevő szerződési akaratát nem szóban, s nem is írásban, hanem valamilyen nyilatkozattételre utaló magatartása, cselekvése útján fejezi ki. 
Jelen esetben a matrica megvásárlásával, majd a gépkocsira való elhelyezésével jön létre a szerződés, mely az autópálya – használati díj fejében történő – használatára irányul. Az ügy megtörténtének idején hatályban volt 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet 3. § (1) bekezdése alapján a matrica az ellenőrző szelvénnyel vagy a vásárlás tényét igazoló bizonylattal együtt érvényes. Ugyanezen jogszabályhely szerint az ellenőrző szelvényre vásárláskor – a vásárlónak való átadás előtt – letörölhetetlenül rá kell írni a gépjármű forgalmi rendszámát. A matrica átvevőjének az értékesítéskor kinyomtatott bizonylatot alá kell írnia az ellenőrző szelvényre felírt, valamint a bizonylaton megjelenő rendszám helyességének és egyezőségének igazolásaként. Tehát nem az aláírással jön létre a szerződés, ez a bizonylaton megjelenő rendszám helyességét és egyezőségét igazolja.

Együttműködési kötelezettség polgári jogi jogviszonyokban
A Ptk. 4. § (1) bekezdése szerint a polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni.
A Ptk. 205. § (3) bekezdése a Ptk. 4. § (1) bekezdésében megfogalmazott együttműködési kötelezettséget a szerződések tekintetében külön is meghatározza. Az együttműködési kötelezettség nem a szerződés létrejöttétől terheli a feleket, hanem már a szerződéses tárgyalások során is. Az együttműködési kötelezettség megsértése – annak megfelelően, hogy létrejött-e a szerződés – szerződésszegési szankciót vagy kártérítési kötelezettséget von maga után. Az együttműködési és tájékoztatási kötelezettséget a Ptk. egyes szerződések tekintetében külön is nevesíti.
Jelen esetben, a szerződéskötés folyamatában tanúsítandó együttműködési kötelezettség olyan formában jelentkezik, hogy a matrica megvásárlása során is kötelesek a felek a jóhiszeműség és tisztesség követelményének megfelelően, kölcsönösen együttműködve eljárni. Ez vonatkozik a rendszám feltüntetésének mozzanatára is. E kötelezettséget a matrica átvevője tekintetében nevesíti a 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet már említett 3. § (1) bekezdése. Ebben az ügyben megállapítható, hogy a matrica eladója és az átvevő panaszos is mulasztott, mivel a rendszám elírását nem vették észre, és a matrica átvevője (panaszos) a bizonylatot a rendszám elírásának ellenére aláírta.

Ügyintézés
Az autópálya kezelője olyan szolgáltatást nyújt, mely az ország meghatározott részeit érinti közvetlenül, közvetetten pedig az ország szinte minden pontján élő személyeket érinthet. Ezért számos különböző lakóhelyű (adott esetben természetesen más országban élő) ügyféllel kerülhet kapcsolatba. A nyújtott szolgáltatás miatt az ügyfelekkel való kapcsolattartás megfelelő módja lehet a telefonos ügyfélszolgálat működtetése, a személyes ügyintézést lehetővé tevő ügyfélszolgálati irodák létesítésével kiegészítve. 
A telefonos ügyfélszolgálatok működését általánosságban vizsgáltam az OBH 1918/2004. számú jelentésemben, melyben a következő megállapításokat tettem. Az otthonról történő ügyintézés egyszerű és gyors, ha a hívott ehhez megfelelő hátteret biztosít. A nehezen elérhető, bonyolult menürendszerrel működő telefonos ügyfélszolgálat nem alkalmas funkciójának betöltésére.
A telefonos ügyfélszolgálatok elérésére többféle gyakorlat alakult ki:
–	díjmentes hívás rövid számon,
–	kék szám (helyi hívásnak megfelelő díj) Hívószám: 06-40
–	zöld szám (az ügyfél számára a hívás díjmentes) Hívószám: 06-80
–	a normál díjakon hívható hat-, illetve hétjegyű telefonszámok.
Az ügyfélnek sok esetben a menürendszerről szóló tájékoztatás és a gyakori várakozás időtartamát is meg kell fizetnie. Ha a szám díjmentesen hívható, a kérdés nem merül fel, mert bár előfordulhat, hogy a hívó csak hosszabb idő után kerül az ügyintézőhöz, a hívás időtartamtól függetlenül ingyenes. Amennyiben a szolgáltató a hívásért díjat számít fel, elvárható, hogy a számlázás kizárólag a hívás ügyintézőhöz kapcsolásakor kezdődjön. Ellenkező esetben az ügyfél azért az időtartamért is fizet, amíg elhangzik a kötelezően végighallgatandó, őt esetleg egyáltalán nem érdeklő menüpont-felsorolás, illetve amíg az ügyintéző mások ügyeivel foglalkozik.
A várakozási időt a szolgáltatók igyekeznek csökkenteni, azonban nyilvánvaló, hogy azt teljes egészében nem lehet kizárni. A számlázott időtartamot az ügyintézők foglaltsága miatti várakozáson kívül a menürendszer végighallgatása is növeli, így előfordulhat, hogy hosszabb idő telik el, mire az ügyfél eljut az ügyintézőhöz, miközben az addig eltelt időtartam után díjat kell fizetnie.
A telefonos ügyfélszolgálat akkor tekinthető ügyfélbarátnak, ha használata egyszerű, menürendszere könnyen érthető. Alapkövetelmény a megfelelő számú ügyintéző foglalkoztatása a várakozási idő csökkentése érdekében. Ellenkező esetben az ügyintézők foglaltságából adódó várakozások a hívások hívó általi megszakítását eredményezhetik, vagyis a telefonos ügyfélszolgálat nem tölti be azt a szerepet, amiért létrehozták: a gyors és kényelmes ügyintézés lehetőségét. Hasznos a becsült várakozási időről szóló gépi tájékoztatás, mert annak ismeretében az ügyfél eldöntheti, hogy vár-e vagy inkább később újra telefonál.
Az autópálya kezelője kék számon (helyi hívásnak megfelelő díjért) elérhető telefonos ügyfélszolgálatot üzemeltet, melynek menürendszere érthető és egyértelmű. Természetesen ebben az esetben sem zárható ki, hogy az ügyfélnek (így esetlegesen a panaszosnak) várakoznia kell (illetve kellett) az ügyintéző jelentkezéséig. 
A személyes ügyintézést biztosító ügyfélszolgálati irodák létesítése az autópálya kezelője esetében érthetően az autópályák vonalához kapcsolódik, teljes országos lefedettség egyelőre nem várható, de az irodák ésszerű területi elhelyezésére törekedni kell (esetlegesen ügyfélszolgálati irodák nyitásával a megyeszékhelyeken). 

Összegzés
A vizsgálat során nem merült fel olyan adat, ami arra utalna, hogy a panaszos alkotmányos jogait ebben az ügyben sérelem érte volna, ezért az eljárást lezárom, ajánlást vagy kezdeményezést nem teszek.
Figyelemmel azonban arra, hogy az autópálya használati díj megfizetésével összefüggő problémák ügyfélszolgálati kezelése nem kizárólag a panaszost érinti, jelentésemet – figyelemfelhívás céljából – az Állami Autópálya Kezelő Zrt. vezérigazgatójának is megküldöm azzal, hogy a telefonos ügyfélszolgálat működtetése során az 5.5. fejezetben ismertetett elveket lehetőleg vegyék figyelembe. 

Budapest, 2006. október 2.

Lenkovics Barnabás sk

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság: a) a közigazgatási feladatot ellátó szerv; b) a közigazgatási jogkörben eljáró egyéb szerv e jogkörében; c) a fegyveres erők; d) a rendvédelmi szerv; e) a nemzetbiztonsági szolgálat; f) a nyomozó hatóság, ideértve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet is; g) a helyi önkormányzat és a kisebbségi önkormányzat; h) a kötelező tagság alapján működő köztestület; i) a közjegyző; j) a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó. (2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak: a) az Országgyűlés; b) a köztársasági elnök; c) az Alkotmánybíróság; d) az Állami Számvevőszék; e) a bíróság; f) az ügyészség, kivéve az ügyészségi nyomozást végző ügyészségi szervet.

A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény
3. § (1) A közúti közlekedésben mindenkinek joga van részt venni; a közutat és a közforgalom elől el nem zárt magánutat közlekedés céljából gyalogosként vagy - meghatározott feltételek teljesítése esetén - járművezetőként bárki igénybe veheti. Jogszabály gyalogosok és járművek közlekedését egyes közutakon korlátozhatja vagy kizárhatja.
9/B. § (1) Az állam a kizárólagos tulajdonát képező, az országos közúthálózatba tartozó autópályák, autóutak - illetőleg azok egyes szakaszai - és a műtárgyaik létesítése, fejlesztése, felújítása, fenntartása és üzemeltetése (a továbbiakban együtt: működtetés) céljából költségvetési szervet alapíthat, vagy e célra olyan gazdálkodó szervezetet hozhat létre, amelyben többségi részesedéssel, szavazati joggal vagy tartós kisebbségi állami tulajdoni részesedés esetén szavazatelsőbbségi részvénnyel rendelkezik, vagy a működtetést koncesszióba adhatja.
33. § (1) A közút kezelői: a) a koncessziós szerződés alapján működtetett országos közút tekintetében a koncessziós társaság; b) az a) pontban nem említett országos közút vonatkozásában a miniszter által a fenntartásra, a fejlesztésre és a fejlesztéssel összefüggő üzemeltetésre alapított közhasznú társaság (a továbbiakban: közútkezelő közhasznú társaság), költségvetési szerv, illetve olyan gazdálkodó szervezet, amelyben az állam többségi részesedéssel, szavazati joggal vagy tartós kisebbségi állami tulajdoni részesedés esetén szavazatelsőbbségi részvénnyel rendelkezik; (2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjaiban megjelölt közútkezelők, vagy az általuk megállapodás alapján megbízott, külön jogszabályban meghatározott gazdálkodó szervezetek, az autópályák használatáért az autópályák és az autóutak üzemeltetésére, fenntartására és felújítására fordítandó úthasználati díjat szedhetnek, valamint kezelhetik - a követelés elévülésének időpontjáig - az úthasználati díjjal, illetve pótdíjjal összefüggő külön jogszabályban megjelölt személy- és járműazonosító adatokat. A díjfizetéssel érintett autópályákat - ideértve erre irányuló szerződés esetén az (1) bekezdés a) pontja szerinti kezelő által működtetett országos közutat is - vagy azok egyes szakaszait, a díj, valamint megfizetésének elmaradása esetén a pótdíj mértékét, a fizetés módját és feltételeit valamint a beszedett díj és pótdíj kedvezményezettjét - a Kormány által jóváhagyott elvek alapján - a miniszter a pénzügyminiszterrel egyetértésben, rendeletben állapítja meg.

Az autópályák használatának díjáról szóló 26/2004. (III. 11.) GKM rendelet 2005. VI. 5. és 2005. XII. 31. között hatályos releváns szövegrészei 
1. § (1) Az M1, az M3, az M30 és az M7 autópálya, továbbá - a kezelő és az Állami Autópálya Kezelő Részvénytársaság (a továbbiakban: ÁAK Rt.) közötti megállapodás alapján - az M5 autópálya (a továbbiakban együtt: autópálya) használatáért - a (2) bekezdésben foglalt kivétellel - díjat, továbbá a díjfizetés elmulasztása esetében pótdíjat kell fizetni, amelyet az ÁAK Rt. szed be. (2) Nem kell díjat fizetni: a) a Magyar Köztársaság fegyveres erőinek és rendvédelmi szerveinek szolgálatot teljesítő, b) a nemzetközi szerződés alapján Magyarországon szolgálatot teljesítő külföldi fegyveres erők, c) az autópályát kezelő társaság kezelői feladatokat ellátó gépjárművei után, továbbá d) a megkülönböztető jelzés használatára jogosult, Magyarországon kiadott forgalmi rendszámú gépjárművek után, függetlenül attól, hogy a megkülönböztető jelzést az autópályán való haladás közben használják-e. (3) A (2) bekezdés a)-b) és d) pontjában meghatározott jogosultak - a rendszámhoz rendelt elektronikus ellenőrzésre tekintettel - kizárólag azokkal a gépjárműveikkel használhatják térítésmentesen az autópályát, amelyek forgalmi rendszámait előzetesen írásban a Belügyminisztérium Központi Adatfeldolgozó, Nyilvántartó és Választási Hivatalához eljuttatták, továbbá a (2) bekezdés a)-c) pontjaiban meghatározott jogosultaknak rendelkezniük kell az ÁAK Rt. által kiadott egyedi ellenőrző lappal. (4) Az egyedi ellenőrző lap mintáját az 1. számú melléklet tartalmazza.
2. § (1) A díjat meghatározott időtartamra előre, 1 napos, 4 napos, egy hetes, egy hónapos, illetve egyéves matrica megvásárlásával kell kiegyenlíteni. A matricák az alábbi időtartamokra minden autópályán érvényesek: a) 1 napos matrica: a vásárló által megjelölt naptári napra, kizárólag a D4 jármű-kategóriára, b) 4 napos matrica: a vásárló által megjelölt kezdő napra és további 3 napra (összesen 4 napra), kizárólag a D1 jármű-kategóriára, c) heti matrica: a vásárló által megjelölt kezdő napra és további 9 napra (összesen 10 napra), d) havi matrica: a vásárló által megjelölt kezdő napra és további 30 napra (összesen 31 napra), e) éves matrica: a tárgyév első napjától a tárgyévet követő év január 31. napjáig (összesen 13 hónapra). (2) Az érvényességi időtartamon belüli vásárlás esetében az érvényesség kezdete a vásárlás időpontja. (3) Az 1 napos matricát a D4 díjkategóriába tartozó gépkocsikon kívül más díjkategóriába tartozó gépkocsik nem használhatják. (4) A matrica jogszerű használatát az ellenőrző szelvény vagy bizonylat [a matrica sorszámát, a gépkocsi forgalmi rendszámát és az érvényesség kezdetét tartalmazó értékesítő terminál bizonylat vagy az ugyanezen adatokat tartalmazó számla, illetve nyugta (a továbbiakban: bizonylat)] igazolja. (5) Az 1 napos matrica és ellenőrző szelvény mintáját a 2. számú melléklet, a 4 napos matrica és ellenőrző szelvény mintáját a 3. számú melléklet, a heti matrica és ellenőrző szelvény mintáját a 4. számú melléklet, a havi matrica és ellenőrző szelvény mintáját az 5. számú melléklet, az éves matrica és ellenőrző szelvény mintáját a 6. számú melléklet tartalmazza. (6) A matrica az ÁAK Rt. ügyfélszolgálati irodáiban és kijelölt árusítóhelyein, valamint a megbízott viszonteladóknál vásárolható meg. (7) Az autópályák matricaköteles szakaszai, valamint a matricaárusító helyek jelölésére szolgáló piktogramot a 7. számú melléklet tartalmazza.
3. § (1) A matrica az ellenőrző szelvénnyel vagy a vásárlás tényét igazoló bizonylattal együtt érvényes. Az ellenőrző szelvényre vásárláskor - a vásárlónak való átadás előtt - letörölhetetlenül rá kell írni a gépjármű forgalmi rendszámát. A matrica átvevőjének az értékesítéskor kinyomtatott bizonylatot alá kell írnia az ellenőrző szelvényre felírt, valamint a bizonylaton megjelenő rendszám helyességének és egyezőségének igazolásaként. (2) Az éves matricán és a hozzá tartozó ellenőrző szelvényen az érvényesség ideje nyomdai úton van feltüntetve. Az 1 napos, 4 napos, heti és havi matrica érvényességének kezdő napját az értékesítés helyén - a vásárlónak való átadás előtt - az eladó a hónap és nap mezőben elhelyezett egyértelmű lyukasztással jelöli. (3) A matricát a gépjármű szélvédőjének bal alsó sarkába - motorkerékpár esetében annak jól látható helyére - kell ragasztani a gyárilag erre a célra készített öntapadós felületével. (4) Az ellenőrző szelvényt vagy a vásárlás tényét igazoló bizonylatot a gépjármű vezetője az autópályán való közlekedés alkalmával köteles magánál tartani. (5) A használati díj megfizetését a (2) bekezdésben foglaltaknak megfelelő lyukasztással és a (3) bekezdésben foglaltaknak megfelelő kiragasztással érvényesített matrica igazolja. (6) A lejárt matricát a gépjármű tulajdonosának (üzemben tartójának) el kell távolítania.