Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5874/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Orsolya
A vizsgálat megindulása
Egy panaszos Tápiószecső Nagyközség Polgármesteri Hivatalának elhúzódó eljárását kifogásolta. Elmondása szerint a településen egy évtizedekkel ezelőtt kialakult ún. vályoggödör van, melyet a lakosság hulladékkal hord tele. Onnan terjed a bűz, elszaporodtak a legyek és a bogarak. Utalt arra, hogy több hatóságtól is jártak a helyszínen, és megállapították a „környezetszennyező állapotot”. Információi szerint a környezetvédelmi hatóság a Polgármesteri Hivatalt kötelezte az illegális lerakó felszámolására, de ennek nem tett eleget.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam, mert a panasz kapcsán felmerült az Alkotmányban deklarált jogállamiság és az abból eredő jogbiztonság követelményének, a tulajdonhoz való, illetve az egészséges környezethez való alkotmányos jogok sérelmének a lehetősége.
Az ügyben tájékoztatást és az ügyben keletkezett iratok megküldését kértem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi Természetvédelemi és Vízügyi Felügyelőség (a továbbiakban: Felügyelőség) igazgatójától.

Érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.), melyet hatályon kívül helyezett a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 189. § 2. Hatálytalan 2005. XI. 1-től.
Az önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.)
A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény (Kvt.)
A hulladékgazdálkodásról szóló 2000. évi XLIII. törvény (Hgt.)
A jegyző hulladékgazdálkodási feladat- és hatásköréről szóló 241/2001. (XII. 10.) Korm. rendelet (Korm. r.)
A hulladékgazdálkodási bírság mértékéről, valamint kiszabásának és megállapításának módjáról szóló 271/2001. (XII. 21.) Korm. rendelet (R.)

Megállapított tényállás
A Tápiószecső 1625/1 hrsz-ú, a helyi önkormányzat tulajdonában lévő területen, a kifogás tárgyát jelentő agyagbányát a nagyközség lakossága korábban vert falas építkezéshez szükséges nyersanyag kitermelésre használta. A kitermelés 1970 körül megszűnt, azóta a felhagyott gödröt ismeretlen személyek engedély nélkül, ellenőrizetlen módon évek óta hulladéklerakás céljából használják, folyamatosan töltik. A tevékenység hozzávetőlegesen 20 éve folyik. A feltöltés anyaga 95%-ban föld és bontási hulladék, a maradék háztartásból származó települési szilárd hulladék. A gödör területe a jegyzőkönyvek szerint 1,04 Ha.
A Felügyelőség 2003-ban közérdekű bejelentés alapján szerzett tudomást a területen folytatott illegális hulladéklerakási tevékenységről.
A 2003. április 8-án végzett bejárása során a hatóság egyebek mellett megállapította, hogy a feltöltés nincs takarva, környezetszennyezést okozó veszélyes anyag szemmel nem látható. Megállapította, hogy a további feltöltésre engedélyezési eljárást kell lefolytatni, továbbá, hogy a feltöltésből a háztartási hulladékot ki kell termelni. 
A 2003. április 24-én felvett jegyzőkönyv rögzíti, hogy „jelenleg is történik az építési törmelék elhelyezése.” Az agyaggödör szélén több helyen 20-30 m2 vegyes települési hulladék elhelyezését tapasztalták. A Felügyelőség munkatársa nem észlelte, hogy a hulladékok összegyűjtése megkezdődött volna, ezen túl a szemlén szaghatást is észlelt. A jegyzőkönyv megállapításai között szerepelt az is, hogy el kell készíteni az illegális lerakó rekultivációs tervét, az elhelyezett kommunális hulladéktól a területet mentesíteni kell, illetve a területet be kell keríteni és meg kell akadályozni az illegális hulladék további elhelyezését.  
A 2003. május 14-én kelt újabb hatósági jegyzőkönyv tartalmazza, hogy „a telep műszaki védelemmel nincs ellátva (…).” A helyszínen jelen lévő polgármester többek között arról tájékoztatta a Felügyelőség képviselőjét, hogy 2006-ig a rekultivációval megszüntetik a telepet. A jegyzőkönyv megállapította, hogy a telep körbekerítve nincsen, a napi takarás nem megoldott.
A Felügyelőség 9902/2003. számon, 2003. június 6-án kelt határozatában Tápiószecső Nagyközség Önkormányzatát az illegális hulladéklerakási tevékenység azonnali megszüntetésére, a felszínen fellelhető elhagyott települési szilárd hulladék engedéllyel rendelkező ártalmatlanító helyre szállítására, valamint a terület környezetvédelmi felülvizsgálati dokumentációjának és rekultivációs tervének – 2003. október 31-ig történő – benyújtásra kötelezte. Előírta továbbá, hogy a rekultiváció megvalósításáig haladéktalanul intézkedni kell a tárgyi terület bekerítéséről, őrzéséről, a hulladék földtakarásáról. A hatóság megállapította, hogy a jogellenes tevékenység következtében környezetszennyezés nem következett be, de a földtani közeg veszélyeztetése fennáll.
Az Önkormányzat a határozatban előírt környezetvédelmi felülvizsgálati dokumentációt és rekultivációs tervet 2003. november 3-án a Felügyelőségre benyújtotta.
2004. június 29-án a Felügyelőség újabb panaszbejelentés alapján helyszíni bejárást tartott és az agyaggödör környezetében ismételten illegális hulladéklerakást állapított meg, továbbá azt, hogy a hulladék nagy részét a helyben lévő ingatlanokról hordják ki. 
November 2-án kelt hatósági jegyzőkönyv szerint is a gödörben elszórtan települési szilárd hulladék lerakása tapasztalható. Ezen túl a jegyzőkönyv rögzíti, hogy a „szeméttelepen napi 12 órában az őrzés megoldódott. Nyáron 6-6 óráig, télen 6-4 óráig.” 
November 16-án a Felügyelőség felszólította az Önkormányzatot, hogy a kommunális hulladékot termelje ki és szállítsa el. Felszólította továbbá arra is, hogy a terület őrzésével akadályozza meg, hogy hulladékot rakjanak le. Határidőként 2004. december 15-ét jelölte meg.
A 2004. december 2-án végzett szemle jegyzőkönyve szerint a Felügyelőség munkatársai az agyaggödör területét rendben találták, ugyanakkor a kötelezően vérhajtandó intézkedések között előírták, hogy „meg kell akadályozni, az agyaggödörbe további hulladék lerakását.” 
A Felügyelőség 2005. február 9-én – 6284/2005. számon – kelt határozatában az elkészített és benyújtott teljes körű környezetvédelemi felülvizsgálati dokumentáció alapján, a tevékenység folytatását azonnali hatállyal megtiltotta, a terület tulajdonosát pedig a lerakás lehetőségének  megszüntetésére, a felszínen fellehető hulladékok összegyűjtésére, valamint a gödör feltöltésére és felső szigetelés kialakítására kötelezte. A hulladéklerakás jellegével kapcsolatban a benyújtott felülvizsgálati dokumentáció alapján megállapításra került, hogy eseti jellegű hulladékelhagyásnak tekinthető. A határozat értelmében a tevékenység következtében a földtani közeg veszélyeztetése fennáll. A rekultivációs terv megoldási javaslatával összefüggésben megállapította, hogy a környezetvédelmi hasznosságához mérten aránytalanul nagy terhet róna az Önkormányzatra. A kötelezésben előírta a lerakó felső szigetelésének elvégzését, a felszín alatti vizek minőségének ellenőrzésére monitoring rendszer kiépítését. 
2005. szeptember 28-án készült újabb hatósági ellenőrzési jegyzőkönyv szerint a gödör szélén továbbra is találhatóak hulladéklerakások. A hatóság az Önkormányzatot jegyzőkönyvben felszólította, hogy a hulladékot el kell szállítani. Megállapította, hogy a terület őrzése, körbekerítése nincsen megoldva. Határidőként az őrzésre: „azonnalt”, a kerítésre 30 napot jelölt meg. A jegyzőkönyvvel az ellenőrzött képviselője egyetértett. 
A 6284/2005. számon kelt határozat ellen az Önkormányzat fellebbezést nyújtott be, az ügy érdemi elbírálása a II. fokú hatóság előtt jelenleg folyamatban van.

A vizsgálat megállapításai
I. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.
A megküldött iratokból megállapítható, hogy 2003. áprilisától a tárgyi ingatlant érintő rendszeres helyszíni szemlék és hatósági kötelezések, tiltások ellenére is, a panaszos által kifogásolt állapot a vizsgálat idején fennáll, továbbra is történik illegális hulladék-elhelyezés, illetve a terület rendbetétele még nem történt meg. 
A Kvt. 65. § (1) bekezdése értelmében „A környezetvédelmi hatósági feladatokat első fokon a) külön jogszabályok rendelkezései szerint a polgármester, főpolgármester jegyző, fővárosi főjegyző (a továbbiakban együtt: önkormányzati környezetvédelmi hatóság), b) az önkormányzati környezetvédelmi hatóság hatáskörébe nem tartozó ügyekben – ha jogszabály másként nem rendelkezik – az illetékes felügyelőség, c) az olyan ügyekben, amelyekben a hatósági feladat tárgyát képező vagyontárgy települési önkormányzat tulajdonában vagy többségi települési önkormányzati tulajdonban van, a felügyelőség látja el.”
A Hgt. 30. § (1) bekezdése szerint „Az ingatlanon elhagyott hulladék kezelési kötelezettsége a hulladék tulajdonosát, ha annak személye nem állapítható meg – ellenkező bizonyításig – az ingatlan tulajdonosát terheli.” A (3) bekezdés értelmében „A környezetvédelmi hatóság az elhagyott hulladék elszállítására és ártalmatlanítására kötelezi (…) az ingatlan tulajdonosát, abban az esetben, ha a hulladék tulajdonosának személye nem állapítható meg, ha az (1)-(2) bekezdésben foglalt kötelezettséget önként nem teljesítik.”
A jogszabály 41. §-a  kimondja, hogy „hulladékgazdálkodási ügyekben – ha törvény vagy kormányrendelet másképpen nem rendelkezik – az elsőfokú hatósági hatáskört a felügyelőség gyakorolja (…) A települési önkormányzat jegyzője gyakorolja az elsőfokú hatósági hatáskört … a 30. § (3) bekezdés a)-b) pontjában meghatározott esetekben.”
Ugyanezen jogszabályhely – a Kvt. fenti szövegével egyezően – rögzíti azt is, hogy „Azokban a hulladékgazdálkodási hatósági ügyekben, amelyekben külön jogszabály alapján a jegyző jár el, de a hatósági eljárás tárgyát képező vagyontárgy a települési önkormányzat tulajdonában vagy többségi települési önkormányzati tulajdonban van, a felügyelőség jár el.”
A hatáskörömről szóló jogszabály alapján azt vizsgáltam, hogy a probléma több évi megoldatlanságához, a Felügyelőség – mint a Hgt. alapján hatáskörrel rendelkező hatóság – elhúzódó eljárásához milyen okok vezettek, a korábbi határozatában – ld. 9902/2003. számon, 2003. június 6-án kelt – foglalt kötelezéseinek (melyek egy része a jelenleg felülvizsgálat alatt álló határozatban is megjelennek) milyen okból nem szerzett érvényt?
A jelenleg a II. fokú hatóság előtt folyamatban lévő eljárásra tekintettel, a volt agyagnyerőhely környezetvédelmi felülvizsgálata és rekultivációs terve tárgyában – 6284/2005. számon – született határozat tartalmának vizsgálatára hatásköröm nincsen.    

I.1.	A hatóság kötelezéseinek kikényszerítése és a megelőzés, valamint az elővigyázatosság – mint a környezeti jog elsődleges – elvei
A Felügyelőség a megküldött iratok szerint 2003. április 8-án végzett először bejárást a helyszínen. A 2003. április 24-én felvett jegyzőkönyv rögzíti, hogy a területet be kell keríteni és meg kell akadályozni a hulladék elhelyezést. A 2003. május 24-i jegyzőkönyv ugyanezeket rögzítette. A Felügyelőség 9902/2003. számon, 2003. június 6-án kelt határozata – egyebek mellett – ugyancsak előírta, hogy intézkedni kell a tárgyi terület bekerítéséről, illetve őrzéséről. Az ezt követően felvett számos – a tényállási részben ismertetett – jegyzőkönyv és hatósági kötelezés is ezt az állapotot – a hulladék újraképződését, valamint a megelőző intézkedések elmaradását – rögzítette. 
A Felügyelőség tehát több hatósági intézkedésével megtiltotta a további hulladékbeszállítást, és hatósági kötelezéseiben előírta, hogy az Önkormányzatnak ki kell zárnia ennek további lehetőségét. Bár az Önkormányzat időközönként elszállíttatta a hulladékot, és részben az őrzésről is gondoskodott, ezen intézkedései nem bizonyultak elég hatékonynak, hiszen a hatóság a kötelezettségek teljesítésének ellenőrzéseikor észlelte, hogy a hulladék folyamatosan újratermelődik a területen. Az Önkormányzat – a hatósági előírásokkal szemben – sem a terület megfelelő bekerítéséről, sem ennek megfelelő őrzéséről nem tudott gondoskodni, holott ezek, a hatóság által előírt megelőző intézkedések akadályozhatták volna meg a további illegális beszállítást.  A 2005. szeptember 28-án felvett jegyzőkönyv is ezt igazolja, holott már a 2003. június 6-án kelt határozat indoklása is kitért a szennyezés veszélyére, illetve arra, hogy meg kell akadályozni a további illegális elhelyezés lehetőségét.
(Mindeközben magam is tisztában vagyok azzal, hogy az illegális lerakók felszámolása súlyos terhe az önkormányzatok költségvetésének, mindez ugyanakkor nem jelenti, hogy ne lenne elvárható tőlük – mint az érintett területek tulajdonosaitól – a további jogellenes cselekmények kizárása, illetve annak megakadályozása, hogy mások az ingatlanukat környezetveszélyeztető célra használják. Jelen esetben az Önkormányzat az ingatlanáról már többször elszállítatta a hulladékot, de tény, hogy annak újraképződését ki nem tudta zárni, ezzel saját költségvetésének okozott (és okoz) többletterhet, hiszen tovább „engedi” az illegális elhelyezését.)
Minden, a környezeti elemekkel kapcsolatos tevékenység alapjául szolgáló elv a megelőzés elve. A megelőzés elve az ismert és várható hatások elleni előzetes fellépést igényli, mely az elővigyázatosság gondolatával kiegészülve arra figyelmeztet, hogy kellő körültekintéssel elkerülhetőek és elkerülendőek a nem várt következmények is. Ezen elveknek valósággá kell válniuk a hatósági – és főként a környezeti elemek védelmét intézményesen szolgáló állami –apparátus tevékenysége során.
A megelőzés és elővigyázatosság gyakorlatban történő érvényesítésének az felelt volna meg, ha a Felügyelőség a korábban – a tényállási részben felvázolt hatósági eljárások idején – hatályban volt Áe. 82. § (1) bekezdése szerint, az általa, a bekerítéssel és az őrzéssel kapcsolatban előírt kötelezései végrehajtásának kikényszerítésére intézkedett volna, és pl. az Áe. 82. § (1) c) pontja szerint végrehajtási bírságot szabott volna ki.
Az Áe. 77. §-a szerint „A közigazgatási szerv első fokú határozata jogerős és végrehajtható, ha a határozat ellen határidőn belül nem fellebbeztek, a fellebbezésről lemondtak, vagy a fellebbezést e törvény kizárja. Ha a közigazgatási szerv teljesítési határidőt vagy határnapot állapított meg, a határozat csak ennek letelte után hajtható végre.”
A jogszabály 82. § (1) bekezdése értelmében a „végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz.” Az Áe. 86. § (1) bekezdése alapján a határozat jogerőre emelkedésétől számított három év eltelte után nincs helye végrehajtásnak. Három év után a végrehajtás elévül.
A határozat végrehajthatósága alapvetően tehát a jogerőtől és a teljesítési határidő vagy határnap leteltétől függ. A végrehajtás elrendelésének feltétele, hogy legyen végrehajtható határozat, valamint, hogy a végrehajtás elévülési ideje még nem járt le. A konkrét esetben minden feltétel fennállt, és jelenleg is fennáll. A hatóság többször észlelete az Önkormányzat részéről kötelezést tartalmazó határozata előírásai teljesítésének elmulasztását, döntése kikényszerítésére azonban – mely a hatóság kötelezettsége lett volna – nem tett meg mindent.
Megállapítottam, hogy a Felügyelőség nem szerzett érvényt határozatának, eljárásnak eredménytelensége, intézkedési kötelezettségének – így a végrehajtási eljárás foganatosítása – elmulasztása az Alkotmányban szereplő jogbiztonsággal, valamint az egészséges környezethez való joggal összefüggésben visszásságot okozott. 

II. A fentieken túl, az Obtv. 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból vizsgálatot indítottam annak tisztázására, hogy – figyelemmel a „lerakó” által okozott (okozható) szennyezésekre, környezetveszélyeztetési lehetőségekre – a felülvizsgálat tárgyában miért közel másfél év alatt született határozat? Felvetődött számomra az is, hogy az üggyel kapcsolatos eljárásokban miként lehetett volna jobban képviselni a környezeti elemek védelmét a hatósági munka során, az ügyben a rendelkezésére álló környezetvédelmi közigazgatási jogintézményeket – a probléma mielőbbi megoldása érdekében – a Felügyelőség illetve a jegyző használta-e?
Előrebocsátom, hogy hivatalomba az elmúlt években több panasz is érkezett az ország különböző területeiről, melyekben az illegálisan történt hulladékelhelyezéssel érintett területekkel kapcsolatos kifogásokról számoltak be.
A jelen ügy arra példa, hogy az országban, a települések határában – és olykor belterületein is – „gödörfeltöltéses” technológiával üzemeltetett „lerakók” is találhatók, amelyek ugyancsak zavarhatják a környezetükben élőket, illetve amelyek veszélyeztethetik a környezeti elemeket, így a talajt és a talajvizet, ezért ezek lehetőség szerinti – mielőbbi – felszámolása közérdek.
Az Ötv. 8.§ (1) bekezdése egyértelművé teszi, hogy “a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: … az épített és természeti környezet védelme, ... a köztisztaság és a településtisztaság biztosítása ...”. Ugyanezen szakasz (2) bekezdése rögzíti, hogy a “települési önkormányzat maga határozza meg a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően, mely feladatokat milyen mértékben és módon lát el”. 
A Kvt. 46. § (1) bekezdése pontosítja az önkormányzat környezetvédelmi tennivalóit: egyebek mellett biztosítja a környezet védelmét szolgáló jogszabályok végrehajtását, ellátja a hatáskörébe utalt hatósági feladatokat, együttműködik a környezetvédelmi feladatot ellátó egyéb hatóságokkal, más önkormányzatokkal, társadalmi szervezetekkel, a fejlesztési feladatok során érvényesíti a környezetvédelem követelményeit, elősegíti a környezeti állapot javítását.
A közszféra tulajdonában álló, felszámolandó lerakók esetében a települések vezetőinek az elmúlt évtizedekben kialakult, felhalmozott feladattal és problémával kell megbirkózniuk, nem remélve a tevékenységtől a pénzügyi teher mérséklését később, valamilyen díjalapú, rendszeres bevétel formájában. Ez a helyzet állami segítséget és kidolgozott megoldásokat igényel. A lerakók rekultivációja azért is nehéz feladat, mert még a társulás lehetősége sem adott (mint pl. a regionálisan szerveződő települési szilárd hulladékkezelés esetében), az erősen – és tipikusan – helyi probléma jellege miatt, az önkormányzatoknak önállóan kell gondoskodniuk a finanszírozás előteremtéséről, saját erő biztosításáról támogatások lehívásáról.
Információim szerint az érintett Önkormányzatnak problémát jelent, hogy a jelentős költséget igénylő rekultivációs „beruházásra” – mellyel a probléma végleges megoldása biztosítható lenne – nincs elég igénybe vehető pályázat. Hangsúlyoznom kell, hogy a rekultivációs „beruházások” – melyek jelentős anyagi erőforrásokat igényelnek – befolyásolására az országgyűlési biztos eszközei elégtelenek.

II.1. A felülvizsgálati eljárás elhúzódása 
A Felügyelőség 9902/2003. számon, 2003. június 6-án kelt határozatában az Önkormányzatot kötelezte a terület környezetvédelmi felülvizsgálati dokumentációjának és rekultivációs tervének – 2003. október 31.-ig történő – benyújtásra. Az Önkormányzat a környezetvédelmi felülvizsgálati dokumentációt és rekultivációs tervet 2003. november 3-án adta be.
A Felügyelőség 2004. május 20-án – a tervet az Önkormányzat megbízásából készítő – az Enviroinvest Kft.-t hiánypótlásra szólította fel 30 napos határidővel, melyet az 2004. június 15-én teljesített. Az agyaggödör felülvizsgálatával és rekultivációjával kapcsolatos kötelezést a Felügyelőség 2005. február 9-én, 6284/2005. számon kelt határozatában adta ki.
(Megjegyzem, hogy az iratok szerint az elhúzódó eljárás miatt a 2004. évi állami környezetvédelmi pályázaton az Önkormányzat részt venni nem tudott, így állami támogatást a rekultivációs feladat megoldására nem kaphatott.)
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában kifejtette, hogy az „Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. (…) A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.”
A testület 28/1994. (V. 20.) AB határozata szerint „A környezetvédelemhez való jog … elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.”
A Kvt. 73. § (1) bekezdése szerint „Az egyes tevékenységek környezetre gyakorolt hatásának feltárására és megismerésére, valamint a környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére környezetvédelmi felülvizsgálatot (a továbbiakban: felülvizsgálat) kell végezni.” A 74. § (1) bekezdése rögzíti, hogy „A felügyelőség az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében – teljes körű vagy részleges – felülvizsgálatra kötelezheti a 73. § (1) bekezdésében meghatározott esetben, továbbá kötelezi, ha környezetveszélyeztetést, illetve környezetszennyezést észlel.” Ugyanezen jogszabályhely (3) bekezdése értelmében „Ha a felügyelőség a környezetvédelmi felülvizsgálat alatt környezetveszélyeztetést vagy környezetkárosítást észlel, akkor az azt okozó feltárt tevékenységet a hatásterületen teljeskörűen vagy részlegesen korlátozhatja, illetőleg felfüggesztheti.”
A Kvt. 90. §-a szerint „A környezetvédelmi hatósági eljárásokra – e törvényben foglalt eltérésekkel – a közigazgatási hatósági eljárás általános szabályairól szóló törvényt kell alkalmazni.” A 91. § (1) bekezdés kimondja, hogy „A környezetvédelmi engedély megszerzésére, továbbá a működési engedély kiadására irányuló eljárásban az ügyintézési határidő legfeljebb kilencven nap."
A környezetvédelmi felülvizsgálat intézményének célja az egész környezethasználat áttekintésén keresztül, hogy ismeretet nyerjünk arról, a környezet állapota valamely tevékenység következtében milyen mértékben és milyen irányban változott. Célja tehát egy adott terület terhelési szintjének feltárása és megállapítása. 
A felülvizsgálatot olyan tevékenységeknél írta elő a jogalkotó, melyeknél indokolt a környezetre gyakorolt hatás feltárása, melyeknél feltételezhető a környezet-igénybevétel és nem kizárt a környezetveszélyeztetés. Fontos érdek fűződik ezért ezen információk mielőbbi feltárására, majd a hatóság általi elemzésük után, a tevékenység következményeinek kezelése iránti – a Kvt. 74. § (3) bekezdése alapján történő – intézkedésre. 
A Felügyelőség eljárása ezeknek a szempontoknak nem felelt meg, elhúzódó eljárásával visszásságot okozott az Alkotmányban szereplő jogbiztonsággal, illetve az egészséges környezethez való joggal összefüggésben.

II.2. A környezeti elemek védelmét szolgáló környezetvédelmi közigazgatási jogintézmények használata a felügyelőségi munka ellátása során 
A Felügyelőség által megküldött iratok szerint nem került sor közigazgatási jogi felelősség érvényesítésére, a tárgyi ügyben a hatóság által eszközölt – a korábban leírtakon túl – egyéb hatósági aktus nem történt, holott már a Felügyelőség 9902/2003. számon kelt határozata megállapította, hogy a jogellenes tevékenység következtében a földtani közeg veszélyeztetése fennáll.
A Kvt. 101. § (1) bekezdése szerint „Aki tevékenységével vagy mulasztásával a környezetet veszélyezteti …, illetőleg tevékenységét a környezetvédelmi előírások megszegésével folytatja (a továbbiakban együtt: jogsértő tevékenység) az e törvényben foglalt és a külön jogszabályokban meghatározott (büntetőjogi, polgári jogi, államigazgatási jogi stb.) felelősséggel tartozik.”. A (2) bekezdés értelmében ”A jogsértő tevékenység folytatója köteles a) az általa okozott környezetveszélyeztetést, illetőleg környezetszennyezést megszüntetni, illetőleg környezetkárosítást abbahagyni.”.
A (3) bekezdés szerint „A (2) bekezdés a) pontjában foglalt intézkedés elmaradása vagy eredménytelensége esetén az erre jogosult hatóság, illetve a bíróság a tevékenység folytatását korlátozhatja, az általa megállapított feltételek biztosításáig felfüggesztheti, vagy megtilthatja.”
A 102. § (1) kimondja, hogy a „jogsértő tevékenységért való felelősség a büntetőjogi és szabálysértési jogi felelősség kivételével – az ellenkező bizonyításáig – annak az ingatlannak a tulajdonosát és birtokosát (használóját) egyetemlegesen terheli, amelyen a tevékenységet folytatják, illetőleg folytatták.”
A Hgt. 46. § (1) bekezdése szerint „Aki tevékenységével vagy mulasztásával a hulladékgazdálkodási jogszabályokban, vagy reá vonatkozó hatósági határozatban foglalt kötelezettségét megszegi és ezzel a környezetet veszélyezteti, szennyezi vagy károsítja, vagy tevékenységét a környezetvédelmi előírások megszegésével folytatja (a továbbiakban együtt: jogellenes tevékenység) az e törvényben, illetőleg a külön jogszabályokban foglaltak szerinti (büntetőjogi, polgári jogi, közigazgatási jogi stb.) felelősséggel tartozik.”. Ugyan ezen jogszabályhely (4) bekezdése értelmében „A jogellenes tevékenységért való közigazgatási felelősség – az ellenkező bizonyításáig – annak az ingatlannak a tulajdonosát és birtokosát (használóját) egyetemlegesen terheli, amelyen a tevékenységet folytatják, illetőleg folytatták.”

A Kvt. 106. § (1) bekezdése szerint „Aki jogszabályban, illetve hatósági határozatba foglalt, a környezet védelmét szolgáló előírást megszeg (….) környezetvédelmi bírságot köteles fizetni.”
A 107. §-a értelmében „A környezetvédelmi bírság nem mentesít a büntetőjogi, a szabálysértési, továbbá a kártérítési felelősség, valamint a tevékenység korlátozására, felfüggesztésére, tiltására, illetőleg a megfelelő védekezés kialakítására, a természetes vagy korábbi környezet helyreállítására vonatkozó kötelezettség teljesítése alól.”
A Hgt 49. § (1) bekezdése szerint „Aki tevékenységével vagy mulasztásával a) a hulladékgazdálkodással kapcsolatos jogszabályok vagy a reá vonatkozó hatósági határozat előírásait megsérti, illetve azokban foglalt kötelezettségének nem vagy nem megfelelően tesz eleget (…) hulladékgazdálkodási bírságot köteles fizetni.”
A Felügyelőség a probléma kezelésére nem élt a fenti eljárási lehetőségeivel – így pl. az objektív alapú bírság kiszabásával. 
Amennyiben a környezetvédelmi hatóság nem használja ki a rendelkezésére álló közigazgatási intézményeket, eljárási jogosultságait a környezeti elemek védelme érdekében, mulasztása az egészséges környezethez, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal, valamint a jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot okozhat. 

II.3. A környezeti elemek védelmét szolgáló környezetvédelmi jogintézmények használata a jegyzői munka ellátása során
Az agyaggödörrel kapcsolatos fenti kifogást részben az indukálja, hogy egyes „hulladéktermelők”, akik egyébként kötelesek lennének igénybe venni a hulladékkezelési közszolgáltatást, ezt nem teszik meg, ehelyett jogellenesen település szilárd hulladékot helyeznek el a szóban forgó területen. 
A rendelkezésemre álló információk szerint az Önkormányzat jegyzője a hozzá érkezett feljelentések alapján – melyeket többnyire gépjárművek rendszámairól készült fényképek alapoznak meg – lehetőség szerint szabálysértési eljárást indít és folytat le, az említett „hulladéktermelő” magánszemélyekkel szemben. 
A szabálysértésekről szóló 1999. évi LXIX. törvény 148. §-a  szerint „Aki a környezetvédelmi hatóság engedélyéhez vagy hozzájárulásához kötött tevékenységet engedély vagy hozzájárulás nélkül, vagy az engedélytől, hozzájárulástól eltérő módon végez vagy végeztet, illetve a környezet elemeit a külön jogszabályban meghatározott módon terheli, illetve szennyezi, vagy az egyéb környezetvédelmi előírásokat más módon megszegi, százötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.”
A szabálysértési felelősségrevonás eredményességét a tettenérés garantálhatja. A szabálysértési felelősség, mint sajátos közigazgatási felelősség vétkességi alapon áll, elkövetője pedig kizárólag természetes személy lehet.
A jegyző másik fontos, az említett magánszemélyekkel szemben alkalmazható – ugyanakkor nem kevésbé problematikus – hatásköre a hulladékgazdálkodási bírság kiszabása, mely szankció a Kvt. 107. §-a alapján a szabálysértés mellett is alkalmazható, illetve kiszabható, továbbá amely az Önkormányzat saját bevételeit növelheti.
Nem áll rendelkezésemre olyan információ, miszerint a jegyző ezzel a hatáskörével élt volna akkor, amikor szabálysértési eljárást is folytatott. 
Bár a bírságrendelet végrehajtásának felelőse, a hatáskörrel rendelkező hatóság főként a környezetvédelmi felügyelőségek, egyes, a települési hulladékkezeléshez kapcsolódó esetekben azonban a problémához való közelség, quasi a szubszidiaritás a jegyzők feljogosítását indokolta.
A Korm. r. 2. §-a kimondja, hogy „A jegyző külön jogszabályban meghatározott esetekben hulladékgazdálkodási bírság kiszabására jogosult.” A R. 2. § (2) bekezdése szerint a bírság kiszabására a települési önkormányzat jegyzője jogosult egyebek mellett, amennyiben a települési hulladék kezelésére szervezett hulladékkezelési közszolgáltatás igénybevételét mellőzve jogellenes hulladék-elhelyezése történik. 
A rendelkezés alkalmazásának nehézségét az jelenti, hogy csak tettenérés esetén lehet alkalmazni. A fő problémát ezen túl – mint a szabálysértés esetén – a bizonyítás nehézsége okozza, amelynek megkönnyítése végett fontos a lakosság aktív részvételét előmozdítani, ezáltal is erősítve a hulladékgazdálkodásban a jogérvényesítést.
A gyakorlati nehézségek – ld. tettenérés, bizonyítás – miatt a felelősség érvényesítésére vonatkozó normák előírásai a jegyzői gyakorlatban hiányosan valósulnak meg, a jegyző részlegesen látja el a vizsgálat tárgyát képző környezetvédelmi feladatait. 
Fontos érdek fűződik ugyanakkor ahhoz, hogy lehetőség szerint a fenti hatásköreiben eljárjon, az említett jogintézményeket használja a környezeti elemek védelme érdekében, ellenkező esetben mulasztása alkalmas arra, hogy az egészséges környezethez, a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal, valamint a jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot okozzon. 

Kezdeményezés, javaslat
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-ának (1) bekezdése értelmében kezdeményezem, hogy a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatója soron kívül intézkedjen a korábbi határozata végrehajtására, illetve, hogy kötelezéseinek szerezzen érvényt, az azokban foglaltakat hajtassa végre.
Kérem továbbá, hogy a jövőben munkatársai kísérjék figyelemmel a kötelezést tartalmazó határozatok végrehajtását, szükség esetén a felelősségre vonás terhe mellett.
Felkérem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatóját, hogy munkatársai ügyeljenek az eljárási határidők betartására.
Felkérem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatóját, hogy hívja fel munkatársai figyelmét arra, hogy a környezeti elemek intézményes védelmén keresztül, a környezetvédelmi közigazgatási jogintézményeket alkalmazzák.
Felkérem Tápiószecső Nagyközség Önkormányzat jegyzőjét, hogy a jövőben lehetőség szerint alkalmazza a „hulladéktermelő” magánszemélyek jogellenes tevékenysége esetén a rendelkezésére álló jogintézményeket, így szabjon ki hulladékgazdálkodási bírságot. 
Felkérem Tápiószecső Nagyközség Önkormányzat polgármesterét és jegyzőjét, hogy dolgozzák ki a probléma kezelésére együttműködésük lehetőségeit, mozdítsák elő a lakosság aktív részvételét pl. polgárőrség felállításával, illetve falugyűlés tartásával.  
Felkérem Tápiószecső Nagyközség Önkormányzat polgármesterét, hogy a képviselő-testülettel fontolják meg a Kvt. 58. § (1) bekezdése alapján a környezetvédelmi feladatok  megoldásának elősegítése érdekében, a környezetvédelmi alap létrehozását, melynek egyik bevételi forrása a jegyző által kivethető bírság lehetne. 
Felkérem a Regionális Fejlesztésért és Felzárkóztatásért Felelős Tárca Nélküli Minisztert, hogy nyújtson tájékoztató segítséget az Önkormányzatnak az előtte nyitva álló finanszírozási eszközökről, pályázatokról.  

Budapest, 2006. február 6.

Lenkovics Barnabás sk.