Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5726/2005. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Kovács Orsolya Ágota
Az eljárás megindítása
A panaszos a frissen felújított budapesti Rudas fürdő nyitvatartási rendje miatt fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mivel a fürdő gyógy- és gőzfürdő részlegét hétköznapokon napközben kizárólag férfiak látogathatták.
A panasz alapján felmerült a nők és férfiak egyenjogúságát biztosító alkotmányos rendelkezés sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény alapján vizsgálatot indítottam, és tájékoztatást kértem Budapest Főváros főjegyzőjétől, a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. vezérigazgatójától, valamint a Szülészeti és Nőgyógyászati Szakmai Kollégium elnökétől.

Megállapított tényállás
A Rudas Gyógyfürdő központja – a törökfürdőzésre lehetőséget biztosító gyógy- és gőzfürdő részleg – a XV. században a török uralom idején alakult ki. Az uszoda, amely gyógy-uszoda jelleggel és szaunával üzemel, 1896-ban épült. A fürdőt nők és férfiak egyaránt látogathatták, egészen 1936. szeptember 15-ig, amikor gazdaságossági okok miatt a fürdő gyógy- és gőzfürdő részlegét a női vendégek előtt bezárták. A döntés oka az volt, hogy a női fürdőzők száma igen jelentős mértékben alulmaradt a férfi vendégek számához képest. A női látogatók száma ekkor a férfi látogatókénak kb. ¼-e volt. Az uszoda továbbra is nyitva állt mindkét nem előtt. A gyógyfürdő részleget, mely törökfürdőként üzemelt – tehát fürdőruha nélküli ún. kötényes fürdőzésre adott lehetőséget – ezután csak férfi vendégek látogathatták.
A Rudas felújítását követően a törökfürdő 2005. december 2-án nyitotta meg újra kapuit, és a korábbi közel hetven éves gyakorlattól eltérően, az új nyitvatartási rend értelmében társas, fürdőruhás fürdőzésre nyílt lehetőség minden vasárnapi napon reggel 8 és 17 óra között, valamint péntekenként és szombatonként éjjel 22 és 4 óra között. A panaszos ezt a nyitvatartási rendet kifogásolva fordult az országgyűlési biztoshoz, a nemek közti indokolatlan megkülönböztetésnek tartva, hogy a női vendégek elől a törökfürdőzés lehetősége továbbra is elzárva maradt.
Budapest valamennyi gyógyfürdőjének – így a Rudasnak is – az üzemeltetője a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. (továbbiakban üzemeltető), a cég tulajdonosa Budapest Főváros Önkormányzata (a továbbiakban: tulajdonos). A tulajdonos, illetve a fenntartó a két nem közötti különbségtétel vonatkozásában az 1936 óta fennálló hagyományra, valamint gazdasági megfontolásokra hivatkozott.
A vizsgálat megindítását követően egy hangsúlyosan női témákkal foglalkozó Internetes újság kezdeményezése alapján a tulajdonos úgy döntött, hogy 2006. január 2-tól három hónapos próba időszakra, heti kétszer fél napra megnyitja a gyógyfürdőt a női látogatók előtt.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül. (2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
66. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a férfiak és a nők egyenjogúságát minden polgári és politikai, valamint gazdasági, szociális és kulturális jog tekintetében.

Kapcsolódó jogszabályok
1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről
240. § A fürdő- és klímagyógyintézet az a természetes gyógytényezők felhasználásával egészségügyi szolgáltatást is nyújtó olyan egészségügyi vagy részben egészségügyi szolgáltató, amely a fürdő- vagy klímagyógyintézetre utaló valamely elnevezés használatára a külön jogszabályban meghatározott feltételeknek megfelelően működési engedélyt kapott.

1997. évi LXXXIII. törvény a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 217/1997. (XII. 1.) Korm. rendelettel
Ebtv. 9. § Az e törvényben foglalt egészségügyi szolgáltatások a megyei, fővárosi egészségbiztosítási pénztárral (a továbbiakban: MEP) az adott szolgáltatásra finanszírozási szerződéssel rendelkező (a továbbiakban: finanszírozott) egészségügyi szolgáltatónál vehetők igénybe.
Vhr. 25. § (1) A gyógyászati ellátások közül a fürdőgyógyászati ellátások támogatással történő nyújtására a MEP a fürdőgyógyászati ellátást nyújtó közfürdő, gyógyfürdő működtetőjével köthet szerződést, ha az megfelel a külön jogszabályban előírt követelményeknek és a külön jogszabályban meghatározott fürdőgyógyászati ellátások közül legalább négyfajta ellátás szolgáltatására alkalmas.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat megindítása előtt felmerült, hogy a gyógy- és közfürdők tekinthetők-e közszolgáltatóknak, és így hatásköröm kiterjed-e működésük vizsgálatára. Ahogyan azt már több jelentésemben kifejtettem, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény az országgyűlési biztos jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szerveket tekinti közszolgáltatóknak. Ennek megfelelően gyakorlatom során közszolgáltatóknak tekintem a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a szolgáltatás csak korlátozott számú, esetleg egyetlen szervtől vehető igénybe.
A gyógyfürdők az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény 240. § alapján egészségügyi szolgáltatást is nyújtó egészségügyi vagy részben egészségügyi szolgáltatók, és az általuk nyújtott egészségügyi szolgáltatásra a kötelező egészségbiztosítás ellátásairól szóló 1997. évi LXXXIII. törvény rendelkezései alapján finanszírozási szerződést kötnek a megyei, fővárosi egészségbiztosítási pénztárral. Maga a gyógyfürdő nem közszolgáltató, azonban olyan egészségügyi szolgáltatásokat nyújtó intézmény, melyeket a társadalombiztosítás is finanszíroz és amelyek e tekintetben mindenképpen közszolgáltatásoknak minősülnek. A Budapest területén elhelyezkedő valamennyi gyógyfürdő a Budapest Gyógyfürdői és Hévizei Rt. üzemeltetésében van, tehát a főváros területén a gyógyfürdők által nyújtott egészségügyi szolgáltatások csakis az említett szolgáltatótól vehetők igénybe. Az Alkotmány 66. §. (1) bekezdése által a nők és férfiak egyenjogúságát biztosító alkotmányos rendelkezéssel összefüggő alkotmányos visszásságot okozhat, ha egy a társadalombiztosítás által finanszírozott egészségügyi szolgáltatást valaki pusztán azon okból nem vehet igénybe, mert nőnek született.
A gyógy- és törökfürdők múltbéli társadalmi szerepe, a fürdőzés élettani hatásai
A víz gyógyító hatásának fontos szerepe volt számos kultúra tradicionális orvoslásában. Mind a kínaiak, mind az amerikai indiánok ismerték a forró és jeges források gyógyító erejét. A görögök a gyógyítás istenének a templomait a gyógyforrások közelébe építették. A rómaiak szintén hittek a forrásvíz jótékony hatásaiban, sok európai fürdőváros alapítása fűződik a nevükhöz.
A múltban az iszlám városokban is igen fejlett fürdőkultúra alakult ki. Az iszlám nők életében a tisztaság, illetve maga az egészség hozzátartozott a harmonikus életvitelhez, ez is része volt a világ teljességéről való gondolkodásnak. A nők minden nap hosszú órákat töltöttek szépítkezéssel és tisztálkodással. A törökfürdők fontos társadalmi szereppel bírtak. Kortól, nemtől, vagyontól függetlenül mindenki látogathatta ezeket, és a mindennapi élet és a török kultúra szerves részévé váltak. Számos szertartás kapcsolódott a fürdőkhöz: a körülmetélés, az esküvő, a temetés. Emellett a fürdők a szépségápolás „iskolái” is voltak, ahol a test és a haj ápolását, a sminkelést oktatták, és a személyzet ilyen szolgáltatásokban részesítette a vendégeket. A nők számára pedig gyakorlatilag az egyetlen hely volt, ahol társaságban lehettek.
Pozitív élettani hatásai miatt a népnyelv ezeket a fürdőket „csendes orvosok”-nak nevezte. A magas hőmérsékletnek és páratartalomnak köszönhető izzadás, a testi és szellemi pihenés, valamint a kezelések egészségjavító és megőrző hatással járnak. A súrolás, a szappanos masszázs, majd a tisztálkodás következtében a test megszabadul az elhalt bőrsejtektől, felfrissül a vérkeringés, ellazulnak az izmok. A magas hőmérséklet és a magas páratartalom miatt pedig elpusztulnak a testben található kórokozók.
A víz gyógyító erejét fizikai és kémiai hatásai révén fejti ki testünkre. A felhajtó erő csökkenti a gerincre és az ízületekre nehezedő gravitációs nyomást, az ásványi anyag tartalmú vizekben ráadásul a felhajtóerő nagyobb, mint a közönséges fürdővízben, a vízbe merülő test súlya mintegy tizedére csökken. A mozgás a vízben sokkal könnyebb, ezért a sérült, kopott ízületek is megmozgathatók, mozgás közben a víz áramlása jótékonyan masszírozza a bőr alatti izmokat; a meleg kitágítja az ereket, ami a vérnyomás csökkenéséhez vezet. A termál- és gyógyvizek kémiai hatásukat a bennük oldott ásványi anyagok bőrön keresztül való felszívódása révén fejtik ki. A felszívódott ásványi anyagok bekerülnek a vérkeringésbe, a nyirokerekbe, ezáltal hatnak az idegrendszerre, erősítik az immunrendszert, és kedvezően befolyásolják a szervezet reakcióképességét. Regeneráló, felépítő folyamatokat indítanak el a szervezetben.
Emellett a pszichére is pozitív hatást gyakorol a víz. Az orvosok a fürdők gyógyító hatásában fontos szerepet tulajdonítanak a kikapcsolódásnak, a környezetváltozásnak. A fürdőhelyek mikroklímája a levegőben található negatív ionok túlsúlya miatt stresszoldó, idegnyugtató, pihentető hatású. A megszokott életritmus lassulása, a vízben végzett lassú mozdulatok szintén hozzájárulnak a felüdüléshez.
Összességében tehát elmondható, hogy a fürdőzésnek még azokban az esetekben is pozitív élettani hatásai lehetnek, ha a gyógyfürdő igénybevétele orvosilag egyébként nem indokolt, természetesen figyelembe véve az adott ásványianyag-tartalommal bíró gyógyvízre vonatkozó ellenjavallatokat.

A nők és férfiak egyenlő méltóságú személynek tekinthetők-e az adott ügyben
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint személyek közötti diszkriminációról csak akkor lehet szó, ha valamely személyt vagy embercsoportot más, azonos helyzetben lévő személyekkel vagy csoporttal történt összehasonlításban kezelnek hátrányosabb módon. (ABH 1990, 78., ABH 1991, 73.) 
Az Alkotmánybíróság fogalom-meghatározására tekintettel eljárásom során először azt vizsgáltam, hogy a nők és férfiak azonos helyzetben lévő, egyenlő méltóságú személynek tekinthetők-e a gyógyfürdőzés, illetve a törökfürdőzés, különösen a Rudas Gyógyfürdőben történő törökfürdőzés vonatkozásában, vagy figyelemmel az említett gyógyfürdő vízösszetételére és vízminőségére, illetve egyéb tényezőkre – mint például, hogy a nők eltérő anatómiai felépítésükből adódóan esetlegesen fogékonyabbak a fürdőzés során előforduló megbetegedésekre – indokolt lehet-e a két nem közötti különbségtétel. A kérdéssel kapcsolatosan megkeresetem a Szülészeti és Nőgyógyászati Szakmai Kollégium elnökét, valamint a fürdőt üzemeltető gazdasági társaság vezérigazgatóját.
A Szülészeti és Nőgyógyászati Szakmai Kollégium elnökének tájékoztatása szerint a szakmai kollégium a kérdéssel kapcsolatos állásfoglalást nem készített. A különböző nőgyógyászati megbetegedéseket a nem megfelelően tisztán tartott környezet elősegítheti, de pl. a nedves fürdőruha a párás környezetben hajlamosító tényező lehet a gombás hüvelyi fertőzések kialakulásában. Nem véletlen tehát, hogy a több ezer éves múltra visszatekintő török fürdőkultúra, valamint a szaunázás is a ruha nélküli használatot részesíti előnyben. Szakmai tapasztalok alapján elmondható, hogy megfelelő higiénés körülmények között – a megbetegedés szempontjából – a nők és a férfiak nincsenek eltérő helyzetben sem a gyógyfürdőzés, sem a törökfürdőzés tekintetében.
Az üzemeltető társaság vezető főorvosának álláspontja szerint a fürdő női vendégek általi látogatása orvosi szempontból nem ellenjavalt. A gyógyfürdő vizének összetétele nem ártalmas a nők egészségére, ha a termálfürdők nőkre vonatkozó általános ellenjavallatait figyelembe veszik, azaz a menzesz ideje alatt, illetve várandós anyák számára szigorón ellenjavalt a melegvizes fürdő.
A fenti állásfoglalások alapján megállapítható, hogy a nők és férfiak közötti különbségtételnek a gyógyfürdőzés, illetve a Rudas fürdőben való gyógyfürdőzés vonatkozásában a személyek nemi jellegéből adódó, objektív indoka nincsen. Megállapítható továbbá, hogy a fürdőruha nélküli ún. kötényes vagy törökfürdőzés – különösen a nők számára – előnyösebb, mint a fürdőruhában történő fürdőzés.

A tulajdonos és az üzemeltető megkülönböztetésre okot adó indokai
A tulajdonos a fürdővendégék nem szerinti megkülönböztetésének indokaként az 1936 óta fennálló hagyományra hivatkozott. Az üzemeltető az általa meg nem kerülhető gazdasági okokra.
A nők helyzete a második világháború befejezése óta gyökeresen megváltozott. Ebben a folyamatban nagy szerepe volt a különböző nemzetközi egyezményeknek, […] közülük a legjelentősebb dokumentum a nőkkel szembeni megkülönböztetés minden formájának felszámolásáról 1979-ben, New Yorkban elfogadott Egyezmény (kihirdetve az 1982. évi 10. törvényerejű rendelet által), amely arra kötelezi a részes államokat, hogy a nőkkel szembeni megkülönböztetést minden területen, mégis különösen a politikában, a gazdaságban, illetve az oktatás, alkalmazás és egészségügy területén számolják fel. Éppen ezért nem lehet hivatkozni egy 1936 óta fennálló hagyományra, mely a nők és férfiak között anélkül tesz különbséget, hogy a megkülönböztetés objektív indokainak fennállását vizsgálná.
Az üzemeltető által a fürdők látogatottságáról készített statisztikák alapján megállapítható, hogy a hasonló – ún. kötényes vagy törökfürdőzésre lehetőséget biztosító – fürdők női vendégek általi látogatottsága alul marad a férfi vendégekével szemben. A Gellért fürdőben éves átlagban a női vetkőző helyek kihasználtsága 80 %-os, valamint az egyébként is kisforgalmú Király fürdőben a női napok forgalma a férfi napok igénybevételének felét sem éri el. A Rudas fürdő – 2006. január 2-án megváltozott nyitvatartási rendje szerint – heti két napon ún. felezett nyitva tartással üzemel, négy napig kizárólag a férfi vendégek számára látogatható, vasárnapon (illetve pénteken és szombaton éjszaka) valamennyi látogató számára azonos feltételekkel áll rendelkezésre. A felezett nyitva tartás azt jelenti, hogy délelőtt és délután a fürdőt eltérő nemű vendégek látogathatják, egyik nap délelőtt nők, délután férfiak, másik nap délelőtt férfiak és délután nők. Az üzemeltető által készített statisztikai adatok alapján a fürdő forgalma 2006. január 2. és február 1. között a következőképpen alakult. A kizárólag férfiak által látogatott napokon a látogatók száma átlagosan 622 fő volt, a felezett napokon a női látogatók száma átlagosan 97, a férfiaké 255 fő volt, ebből naponta férfinapokon 196 fő, a felezett napokon 24 nő és 79 férfi vette igénybe a fürdőt utalványosként, vagyis a társadalombiztosítás által finanszírozott egészségügyi ellátás keretében. A fürdő a férfi napokon átlagosan 900.807,- Ft napi bevételt ért el, a felezett napokon átlagosan 173.363,- Ft-ot a fél női napokon és 351.520 Ft-ot a fél férfi napokon, összesen tehát a felezett napok árbevétele 524.883 Ft volt, ami 58 %-a a férfinapok bevételének.
A Magyar Köztársaság gazdasági berendezkedése a piacgazdaságra épül, melynek egyik lényeges eleme a tulajdonhoz való jog, ezt maga az Alkotmány is biztosítja. A tulajdonos rendelkezési szabadsága magában foglalja a hasznosítás módjának meghatározásához, a hasznok szedéséhez való jogot. A haszonszedés, a haszonszerzésre törekvés a piacgazdasági keretek között működő tulajdonjog elengedhetetlen velejárója. A szabad piacgazdaságban gyakori a nemek közötti megkülönböztetés, különösen a szolgáltatások nyújtásának területén (például női fodrász, úri szabó stb.), e megkülönböztetés a szolgáltatás nyújtójának szakosodását jelenti, melynek elsősorban szolgáltatás-szervezési, gazdaságossági indokai vannak. A szolgáltató – a tulajdonosi önrendelkezés keretein belül – a maximális haszon elérése érdekében, illetve a saját kockázatára maga határozza meg a vendégkörét, és nincs olyan alkotmányos indok, amely alapján őt veszteség-viselésre, vagy üzleti kockázatának növelésére vagy akár csökkentésére lehetne kötelezni. Az e kérdésekben való tulajdonosi döntés mindenekelőtt gazdaságpolitikai, üzletpolitikai kérdés, melyet nem helyettesíthet jogi aktus.
Az ügyben szereplő szolgáltató esetében speciális elem, hogy az általa nyújtott szolgáltatás igénybe vehető a társadalombiztosítás által finanszírozott egészségügyi szolgáltatásként, illetve hogy a szolgáltató a gyógyfürdőkhöz kapcsolódó egészségügyi szolgáltatásokat Budapest területén egyedüli szolgáltatóként nyújtja. Ezért a nemek közötti – objektív indokra vissza nem vezethető – megkülönböztetést okozna, ha valaki ezt a szolgáltatást nem vehetné igénybe pusztán az alapon, hogy a női nemhez tartozik. Nem okoz azonban a nők és férfiak egyenjogúságát biztosító alkotmányos joggal való visszásságot, ha a szolgáltató a Rudas fürdőben elérhető szolgáltatásokkal azonos – figyelembe véve a víz minőségét és összetételét is – szolgáltatások igénybevételét más gyógyfürdőben biztosítja.

A Rudas szolgáltatásaival azonos szolgáltatások hozzáférhetősége
A kérdéssel kapcsolatban – hogy a Rudas fürdőben igénybe vehető egészségügyi szolgáltatások, különös tekintettel a szolgáltatás alapvető jellegét adó gyógyvíz összetételére és minőségére hozzáférhetőek-e más gyógyfürdőintézményben – az üzemeltető társaság vezérigazgatója arról tájékoztatott, hogy a Rudas fürdőt – ahogyan a Gellért fürdőt is – az ún. Gellért hegyi táró, hévízműben lévő kutak táplálják. A Gellért, a Rudas és a Rác fürdők térségében található összes termálkút és -forrás vize a kalcium, magnézium hidrogén-karbonátos, kloridos, szulfátos gyógyvizek csoportjába tartozik, így összetételük és gyógyjavallataik is hasonlóak. Bár a Rác fürdő jelenleg zárva van, a Gellért fürdőben az ún. kötényes, elkülönített nemű fürdőzés a hét minden napján a női vendégek rendelkezésére áll. Ezen túlmenően a Rudas fürdőben biztosított egyéb gyógy-szolgáltatások a többi nagy fürdőhöz képes korlátozottak, nincsen például súlyfürdő, iszapkezelés, szénsavas fürdő, mely szolgáltatások a Gellért fürdőben hozzáférhetők. A tájékoztatás szerint tehát a Rudas fürdő gyógy-szolgáltatásainál szélesebb körű szolgáltatások vehetők igénybe a Gellért fürdőben, ahol a vízminőség, vízösszetétel is a Rudas fürdőjéhez hasonló, és a Gellért a hét minden napján nyitva áll a törökfürdőzésre vágyó női látogatók előtt is, továbbá fogadja a társadalombiztosítás által finanszírozott egészségügyi szolgáltatásokat igénybevevő vendégeket is.
A hasonló azonban nem jelent minden tekintetben teljesen azonos szolgáltatást. A két fürdő vízminőségét illetően – ahogy az az üzemeltető Internetes honlapján írt rövid tájékoztatásból kiderül – az a különbség, hogy a Rudas fürdő vize radioaktív gyógyvíz, míg a Gellért fürdőé nem az. Így amennyiben e tényező jelentőséggel bír a gyógyjavallatokban szereplő állapotok, betegségek kezelése szempontjából, abban az esetben a két fürdő vize nem fogadható el azonos minőségű gyógyvízként, és nem fogadhatók el a Rudas fürdőben igénybe vehető szolgáltatások helyett a Gellért fürdőben felkínált szolgáltatások, még abban az esetben sem, ha azok jóval szélesebb körűek. Ugyanakkor a radioaktivitás jótékony hatása szempontjából mellékes, hogy a fürdőző fürdőruhában van-e vagy sem. Ezért azonos szolgáltatásként elfogadható az is, ha az üzemeltető az ún. társas-fürdőzésre biztosított nyitvatartási időben teremti meg a kifejezetten erre az egészségügyi szolgáltatásra szóló társadalombiztosítási beutalók felhasználásának lehetőségét.
Tekintettel arra, hogy a Rudas Gyógyfürdő jelenleg nyitva áll a női látogatók előtt is, a látogatás rendjét és a korlátozott nyitva tartást pedig a tulajdonos gazdaságossági megfontolásai – az Alkotmányban biztosított tulajdonhoz fűződő jogból és a vállalkozás szabadságából levezethetően – megfelelően indokolják, a nők és férfiak egyenjogúságát biztosító alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítok meg.

Budapest, 2005. március 23.

Lenkovics Barnabás sk.