Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
 Jelentése
az OBH 5273/2005. számú ügyben

Előadó: Tomolák Katalin
A vizsgálat megindulása
Az apai kapcsolattartásra jogosult szülő, és a nagyszülői kapcsolattartásra jogosult apai nagyszülő közös beadvánnyal fordultak hivatalunkhoz, melyben sérelmezték, hogy az apai, illetve a nagyszülői kapcsolattartás szabályozása iránt benyújtott kérelmüket Sárospatak Város Gyámhivatala (a továbbiakban: gyámhivatal) nem bírálta el. Az apa ezen túlmenően sérelmezte, hogy a gyámhivatal nem törekszik egyezség létrehozására ő és a gyermeket gondozó szülő között, valamint elmulasztotta őt előzetesen tájékoztatni arról, hogy eljárása során pszichológus szakértőt kíván igénybe venni. Az apa panaszolta azt is, hogy a gyámhivatalban, az ő távollétében előre elkészített, és a nyilatkozatát is tartalmazó jegyzőkönyvet akartak vele utólag aláírattatni.
A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében rögzített, a jogállamiság elvéből eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja, ezért az ügyben vizsgálatot indítottam.
A panasz alapján Sárospatak Város Gyámhivatalának vezetőjéről tájékoztatást, egyidejűleg a keletkezett dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem, és azokat áttanulmányoztam. 

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Az ügy jogszabályi háttere
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.)
2005. október 31-ig hatályos szövege
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
32. § (1) Szakértőt kell meghallgatni, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához, megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, vagy jogszabály írja elő a szakértő meghallgatását.

A megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
A gyámhivatal az apa, valamint az apai nagyszülő kérelmére a 9133-4/2000. számú, 2000. december 11-én kelt határozatában minden hónap páratlan hetének szombatjára szabályozta az apai és egyben a nagyszülői kapcsolattartást. A kapcsolattartás helyéül a hatóság az anya lakását jelölte meg. 
A szülők házasságát a Kisvárdai Városi Bíróság a 2.P.20.346/2000. számú, 2001. március 26-án jogerőre emelkedett ítéletével felbontotta, és az apai kapcsolattartásra vonatkozó egyezségüket jóváhagyta. Az egyezség értelmében az apa minden hónap páros hétének szombatján jogosult kapcsolattartásra, az anya lakásán.
Az apa 2003. június 25-én iktatott beadványában gyermekével való kapcsolattartásának újraszabályozása iránt nyújtott be kérelmet a gyámhivatalhoz. A hatósági eljárás a 2003. november 5-én megtartott egyeztető tárgyalással lezárult, a felek az apai kapcsolattartás módjáról és idejéről egyezséget kötöttek.  Az egyezség értelmében az apa havonta egy alkalommal hétköznap 13h-16h-ig Vajdácskán, a könyvtár épületében – a könyvtár által biztosított helyiségben – találkozhat gyermekével. A könyvtár a későbbiekben jelezte, hogy nem tud a kapcsolattartásokhoz helyiséget biztosítani. Az apa 2004. január 30-i jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatában kérte, hogy a gyermeket a kapcsolattartások alkalmával lakására vihesse. Az apa kérésére 2004. február 16-án a gyámhivatalban újabb egyeztető tárgyalásra került sor, ahol a felek megállapodtak abban, hogy a gyermek és az apa közötti érzelmi kötődés kialakulásáig az apa a gondozó szülő lakásán látogatja a gyermeket, majd azt követően viheti csak el magával. A gyámhivatal az apa lakás- és életkörülményeinek feltárására környezettanulmány készítésére kérte fel az illetékes hatóságot, majd a 2004. április 5-én kelt, 2113-3/2004. számú határozatával az apa kérésének megfelelően szabályozta a kapcsolattartást. A gyámhivatal ezen döntését azonban jóval az ügyintézési határidőn túl hozta meg, és eljárása egyszeri, 30 nappal történő meghosszabbítását is elmulasztotta. A határozat ellen az anya jogorvoslattal élt, és fellebbezéséhez csatolta – a saját kérésére – Sárospatak Város Családsegítő és Pedagógiai Szakszolgálatnál a gyermekről készült pszichológiai véleményt.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala az 50. 202-6/2004. számú, 2004. július 18-án kelt határozatával az első fokú döntést megsemmisítette, a hatóságot új eljárásra utasította. 
A gyámhivatal az új eljárás lefolytatása során beszerezte a gyermekkel foglalkozó szakemberek véleményét annak megállapításra, hogy a kapcsolattartás mely formája áll a gyermek érdekében. Az apa lakásán újabb környezettanulmányt készített, beszerezte a lakókörnyezet véleményét, továbbá nyilatkoztatta a szülőket az apai kapcsolattartás újraszabályozása tárgyában. Az apai kapcsolattartás szabályozása ügyében – ismét a jogszabály által előírt ügyintézési határidőn túl – 2005. január 3-án – született döntés. A határozat értelmében az apa minden hónap második és negyedik hetének csütörtök délutánján 14h-16h-ig Sárospatak Családsegítő és Pedagógiai Szolgálatának helyiségében találkozhat gyermekével. A határozat ellen fellebbezést a felek nem nyújtottak be.
Az apa 2005 áprilisában ismét kérte a kapcsolattartás újraszabályozását, oly módon, hogy a gyermeket eleinte rövidebb, majd később hosszabb időre magával vihesse. A gyámhivatal egyeztető tárgyalást tartott, majd a gyermekjóléti szolgálattól bekért szakvélemény figyelembevételével az apa kérelmét a 6466-3/2005. számú, 2005. május 18-án kelt határozatával elutasította. Az apa a határozat ellen jogorvoslattal nem élt. 
A gyámhivatal az anya végrehajtás iránti kérelmére 2005. október 26-án újabb egyeztetető tárgyalást tartott, melyen az anya – igazolva távolmaradásának okát – nem jelent meg. Az apa a tárgyalás során ismét kérte a kapcsolattartás oly módon való szabályozását, hogy gyermekével felügyelet nélkül találkozhasson, és a későbbiek során elvihesse magával.
2006 áprilisában – a gyermek 6 éves korára tekintettel – az apa újból előterjesztette azon kérelmét, hogy gyermekét a kapcsolattartások alkalmával magával vigye, a gyámhivatal pedig a kérelemre figyelemmel – a 952-5/2006. számú, 2006. június 21-én kelt határozatával – az apai kapcsolattartást újraszabályozta. A határozatot az anya fellebbezését követően a megyei gyámhivatal a 2006. szeptember 7-én kelt határozatával megsemmisítette, az első fokú hatóságot új eljárásra utasította. 
A nagyszülői kapcsolattartást a gyámhivatal 2000 decemberében – a már fent említett 9133-4/2000. számú határozatával – az apai kapcsolattartással egyidejűleg – szabályozta. 2003 októberében az anya és a kapcsolattartások alkalmával jelen lévő családgondozó kérte, hogy a nagyszülő semleges helyen, a sárospataki családsegítőben találkozzék unokájával, de a kérés elől a nagyszülő elzárkózott.
2004. november 29-én, az apai kapcsolattartás újraszabályozása ügyében az apa lakóhelye szerint illetékes kisvárdai gyámhivatal helyiségébe az apával együtt – idézés nélkül – a nagyszülő is megjelent, és unokájával való kapcsolattartásának szabályozását kérte. Jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatában előadta, hogy unokájával a kapcsolattartások alkalmával semleges helyen, az apa jelenléte nélkül szeretne találkozni.
Vélhetően Kisvárda Város Gyámhivatalának nem volt tudomása arról, hogy a nagyszülő unokájával való kapcsolattartását az ügyben eljáró Sárospatak Város Gyámhivatala a 9133-4/2000 számú, 2000 decembere óta hatályban lévő határozattal már szabályozta, ezért a nagyszülőnek erre vonatkozóan tájékoztatást nem adott. A nagyszülő jegyzőkönyvbe felvett nyilatkozatát az illetékes hatóságnak továbbította.
A nagyszülői kapcsolattartásról Sárospatak Város Gyámhivatala az apai kapcsolattartás újraszabályozása tárgyában, 2005. január 3-án hozott határozatában döntött. A határozatot a nagyszülő nem fellebbezte meg.
Vizsgálatom során összességében megállapítottam, hogy a gyámhivatal a panaszosok kapcsolattartás szabályozására irányuló kérelmeire az eljárást minden esetben lefolytatta, de érdemi döntéseit az ügyintézési határidő meghosszabbítása nélkül, a jogszabályban előírt ügyintézési határidőn túl hozta meg, ezzel a jogállamisághoz, azon belül is a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. 
Ugyanakkor a gyámhivatal nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot azzal, hogy az apai kapcsolattartás szabályozása érdekében szakértő kirendelését helyezte kilátásba. (a kirendelésre végül nem került sor) A gyámhivatal számára ugyanis a vizsgált időszakban hatályos Áe. lehetővé tette, hogy a bizonyítási eljárás során – a megalapozott döntés meghozatala érdekében – szakértőt vegyen igénybe. A jogszabály arra nézve nem rendelkezett, hogy a szakértő kirendeléséről a feleket a hatóságnak előzetesen értesítenie kell.
Nem állapítottam meg alkotmányos visszásságot az apa által sérelmezett jegyzőkönyv felvétele, illetve az apával való aláírattatás szándéka miatt sem. A panaszos által vitatott – ténylegesen 2004. július 19-én kelt – jegyzőkönyvben először az anya, majd az apa kapcsolattartásra vonatkozó nyilatkozata olvasható, továbbá az előadó feljegyzése arról, hogy az apa a jegyzőkönyv aláírását megtagadta, és felháborodva távozott a gyámhivatal helyiségéből. Az apával tehát ismertették az anya jegyzőkönyvbe foglalt nyilatkozatát, majd rögzítették az apa nyilatkozatát is. 
Az apa azon állítását, miszerint a gyámhivatal eljárása során nem a felek közötti egyezség létrehozására törekedett, az Obtv. alapján – mint nyilvánvalóan alaptalan panaszt – elutasítottam. A rendelkezésemre álló iratok szerint ugyanis a gyámhivatal az apai kapcsolattartás ügyében folyatott eljárása során több alkalommal tartott egyeztető tárgyalást a felek közötti egyezség létrehozása érdekében.
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásságra tekintettel az Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján Sárospatak Város Gyámhivatalának vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben – annak garanciális jelentősége miatt – fokozottan ügyeljen a jogszabályban előírt ügyintézési határidők betartására, és erre hívja fel munkatársai figyelmét is.

Budapest, 2006. november 2.
Takács Albert sk.