Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
Az OBH 4923/2005. számú ügyben

Előadók:    dr. Borza Bea 
dr. Kristó Annamária

A vizsgálat megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosaként az egészségügyi ellátást végző intézmények vizsgálata során számos olyan panasszal találkoztam, amelyek kifejezetten az ellátás minőségét, szakszerűségét, a diagnosztika alaposságát és gyorsaságát érintik. Természetesen az országgyűlési biztos nem foglalhat állást a medicina körébe tartozó kérdésekben, ugyanakkor nem hagyható figyelmen kívül, hogy az ellátás körülményei szoros összefüggésben vannak az ellátás minőségével.
Erre való tekintettel vizsgálatom arra irányult, hogy feltárjam Jász-Nagykun-Szolnok megyében a mentés és a sürgősségi betegellátás működését, az esetlegesen fellelhető problémákat, az egészségügyi szolgáltatók közötti együttműködés intenzitását.
Vizsgálatom célja a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog, illetve az élethez való alkotmányos jog érvényesülése a sürgősségi ellátás kapcsán egy-egy kiemelt intézmény működésén keresztül.

Érintett alkotmányos jog
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
A mentésről szóló 20/1998. (VI. 3.) NM rendelet
Az egészségügyi ellátás folyamatos működtetésének egyes szervezési kérdéseiről szóló 47/2004. (V. 11.) ESzCsM rendelet (hatályba lépett: 2004. május)

Megállapított tényállás
A mentés és sürgősségi ellátás Jász-Nagykun-Szolnok megyei gyakorlatának megismerése érdekében munkatársaim helyszíni vizsgálatot folytattak az Országos Mentőszolgálat Szolnoki Központjában, valamint a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Hetényi Géza Kórház-Rendelőintézetben. 
2005. tavaszától megkezdődött az Országos Mentőszolgálat átszervezése, ami azt jelenti, hogy a statisztikai régióknak megfelelő ellátási területre alakul át az egész rendszer, ezzel szervezetileg megszűnt a régi megyei struktúra. A volt Jász-Nagykun-Szolnok megyei mentő szervezet 2005. április 15-től, az Észak-Alföldi Régió szervezeti részekét működik tovább.
A régió három megyét Szabolcs-Szatmár-Berg megye, Hajdú-Bihar megye és Jász-Nagykun-Szolnok megye területét egyesíti magába. Jelenleg még a régi megyei struktúra szerint működnek, csak a felső vezetői szinten történt meg az átalakulás. A régióban három vezető megyei mentőtiszt van, ők intézik megyei szinten az irányítást. Az átszervezés eddigi tapasztalatai szerint a betegellátást nem befolyásolja. Vizsgálatunk a Szolnok megyei egészségügyi szolgáltatók működésére fókuszált ezért a mentőszervezet esetében is Szolnok megyére koncentráltunk.
A megyében 13 mentőállomás van, elmondható, hogy ez megyei szinten jó lefedettséget mutat, azonban, ha még Jászalsószentgyörgyön, és Jászárokszálláson létesülne mentőállomás, akkor ez az európai normának tartott 15 perces kiérkezési idő szempontjából teljes lefedettséget jelentene.
Jászapátiban pl. az önkormányzat saját költségén létrehozott egy új épületben mentőállomást egyben orvosi ügyeletet. A mentősök az épületet használatba kapták, így Jászberényből áthozott két mentőautóval tudják működtetni az állomást. Újabb mentőállomások létesítésére csak akkor van esély, ha vagy az OMSZ létesít, vagy az önkormányzat, vagy összefogva együtt. 
Kunhegyesen, Mezőtúron és Túrkevén olyan a mentőállomás állapota, hogy itt bizony teljesen új kellene, a kisújszállási pedig teljes renoválásra szorul. El kell itt mondani azonban azt is, hogy a szolnoki mentőállomás felújítása a közel múltban megtörtént. 
A régiósítás során a mentőállomásokat A-B-C típusok szerint sorolták be, a C számít a legkorszerűbbnek. Pl. a szolnoki mentőállomás C típusú.
A megyében egy rohamkocsi áll rendelkezésre, és a 13 állomásból négyen van csak esetkocsi, ami az országos átlag felének felel meg, és ez a 15 perces ellátás tekintetében nem fedi le a megyét. A megyében három főállású oxyológus teljesít szolgálatot, e mellett még három részállású orvos is dolgozik, valamint közel húsz mentőtiszt. A kocsiparkhoz képest kevés a személyi állomány létszáma, ezért 45-ről 41-re kellett csökkenteni a futó kocsik számát. Ezen felül a szabadságok, betegszabadságok, illetve túlórák miatt is 3-4 kocsi áll rendszeresen.
A megyében az OMSZ-tól elkülönülten, az országos lefedettséget biztosító rendszerben önállóan működik a Magyar Koraszülött Mentő Közalapítvány. A megyei mentőszervezet és a Koraszülött Mentőszervezet között jó a kapcsolat. Ha szükséges a megyei kórháztól kapott transzport inkubátor segítségével a mentőszervezet is bizonyos feladatokat el tud látni e téren.
A régióban a megyék külön-külön rádió frekvenciát használnak, így a megyék között a szolgálatvezetők tartják a kapcsolatot.
Az OMSZ feladatainak megoszlásában a mentés a feladatok 25%-át, a betegszállítás pedig a feladatok 75%-át tették ki. Ez megfelel az országos átlagnak. 
A mentőszervezet az egészségügyi ellátókkal kitűnő kapcsolatban végzi a munkáját, a struktúraváltás pedig nem érződik az ellátás minőségén, azt továbbra is lelkiismeretesen és magas színvonalon nyújtják. Ugyanakkor a mentőszolgálatnál is érződnek a rezidensképzés anomáliái, és ebben a pályaív kilátástalansága, illetve a szakvizsgák elismerésének megváltoztatása miatt (oxyológus nem lehet második szakma!) belátható időn belül nem is várható változás.
Mindkét egészségügyi intézményben felvetették a betegszállítással kapcsolatos anomáliákat. 2004-ben átszervezésre került az OMSZ betegszállítással kapcsolatos feladatainak az ellátása, vagyis ez a tendencia jól láthatóan arra irányul, hogy az OMSZ elsődlegesen a sürgősségi feladatokat lássa el.
Mindettől függetlenül nagy problémát jelent a mentési, illetve betegszállítási („fehér taxi”) feladatok racionális elválasztása, egyrészt a szórványtelepülések közötti viszonylagosan nagy távolság, másrészt az alternatív betegszállító vállalkozások hiánya miatt. Gyakran okoz gondot a betegszállításra lekötött mentőkapacitás - főként egy akut mentési hívás teljesítésekor - és a mentőorvos/mentőtiszt számarány eltolódása miatt is.
A megyei kórház vezetői által elsőként feltárt problémák is éppen a betegszállítással kapcsolatban merültek fel. Tekintettel arra, hogy az általuk megrendelt betegszállításra gyakran napokat is várni kell, a már „elbocsátott” beteg helyére, tempírozott ellátásra hívott másik beteg elhelyezése okoz gondot, de ugyanúgy probléma a számos alkalommal előforduló, s akár fél napig is várakozó „gazdátlan” beteg elszállítása az otthonába. Ugyanakkor a betegszállításra rendelt mentő és az azt egyidejűleg követő autós hozzátartozó, ugyancsak elgondolkodtató a betegszállítás rendelésének indokoltsága tekintetében.
Mindezekből következően mind a mentő, mind a kórház vezetői felvetették egy a fekvőbeteg-ellátó intézmények számára létrehozandó ún. saját beteg(haza)szállító szolgálat felállításának indokoltságát, amelyhez azonban szükséges vagy az OEP általi befogadás (ti. finanszírozás), vagy a fenntartó költségvetésének erre irányuló bővítése. 
Egyébiránt a kórház közel 1350 ággyal, 300 orvossal, 1300 fős szakembergárdával (ide nem értve a segédszemélyzetet, mely további 400 fő) bonyolítja az évi közel kétmilliós orvos-beteg találkozást. A Sürgősségi Betegellátó Osztály – mely vizsgálatunk fókuszát képezte – átlagosan 126 beteget lát el naponta, ebből 45-60 fő drog, alkohol, vagy egyéb pszichiátriai jellegű akut igénylő. 
A betegjogok érvényesülését a legmesszebbmenőkig figyelembe veszik, alkalmazva a személyre szabott és a „tájékozott beleegyezés” kívánalmainak megfelelő teljes kommunikációs palettát. Így gyakran az agresszív hozzátartozók is együttműködésre nyerhetők a beteg érdekében. 
A kórház megyén belüli topográfiai elhelyezkedése folytán (vasúti és főközlekedési csomópont, közeli katonai bázis) felkészült sürgősségi katasztrófa ellátási stratégiával, és ennek megfelelő infrastruktúrával rendelkezik. Ugyanakkor a működését - csakúgy mint az ország valamennyi kórházának - a finanszírozási volumenkorlát miatti 2003. évi kerettel finanszírozza az OEP. Ebből következően fejlesztésekre csak pályázati forrásokból, valamint a város áldozatkész vállalkozóinak köszönhetően tervezhetnek. 
Összességében a megfelelő működéshez szükséges műszerezettség és diagnosztikai háttér mindkét intézményben megoldott, bár az évkorlátozás (szavatosság lejárta) miatt a kórház - ideértve természetesen a sürgősségi osztályt is - műszerparkjának cseréje akuttá vált. 
Ugyanakkor úgy a mentőszervezetnél, mint a Megyei Kórházban azt tapasztaltuk, hogy a működési problémák részben az állandósult létszámhiányból adódnak. Mindkét egészségügyi szolgáltatónál, minden területen küzdenek a munkaerőhiánnyal, ennek következtében az egészségügyi szakemberek rendkívül túlterheltek.

A vizsgálat megállapításai
A továbbiakban vizsgálatom tárgya az Alkotmányban biztosított, lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érvényesülésével összefüggésben a mentés és sürgősségi ellátás megvalósulása Fejér megyében.
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény deklarálja a mentés és a sürgősségi ellátás igénybevételéhez való jogot, ami a Magyar Köztársaság területén állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül mindenkit megillet. A sürgősségi ellátás pedig a mentés szerves része, ami annyit jelent, hogy a beteg a legrövidebb időn belül (ún. "arany óra") megkapja az állapotának megfelelő ellátást, ennek elengedhetetlen feltétele a sürgősségi osztályok, más néven diagnosztikai centrumok létrehozása. Sürgős szükség, illetve veszélyeztető állapot fennállása esetén, a beteget az egészségi állapota által indokolt sürgősségi ellátásban kell részesíteni.
Az egészségügyi törvény meghatározza az állam felelősségét a lakosság egészségi állapotáért, egyben az állam kötelezően ellátandó feladataként azt is meghatározza, hogy az ehhez szükséges feltételrendszer kialakításával lehetővé váljon a közösségek és az egyének számára egészségi állapotuk megőrzése, védelme és fejlesztése, valamint a lehetséges mértékű helyreállítása.
Az állam kötelezettségét képezi különösen az egészségügyi ellátórendszer, az egészségügyi ellátási kötelezettség és felelősség meghatározása, az egészségpolitika céljait szolgáló finanszírozási, fejlesztési és információs rendszer kialakítása és fejlesztése, ideértve az egészségügyi szolgáltatások minőségének biztosítását és ellenőrzését is. A mentés biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése ugyancsak állami feladat.
A helyi önkormányzat feladata biztosítani a tulajdonában vagy használatában levő járóbeteg-szakellátást, illetőleg fekvőbeteg-szakellátást nyújtó egészségügyi intézmények működését.
Mindebből következően a megfelelő finanszírozás hiánya – különösen a személyi és tárgyi feltételek hiátusai okán – a jelenleg még működő rendszert az ellehetetlenülés határára sodorhatja.
A helyszíni vizsgálat tapasztalatai alapján megállapítottam, hogy a vizsgált egészségügyi intézmények tekintetében mind a mentés, mind pedig az ezzel szorosan összefüggő sürgősségi betegellátás a megyében kiegyensúlyozottan működik. Mindkét vizsgált intézmény szakszerű és összehangolt tevékenysége, valamint a megyei kórházban létrehozott sürgősségi betegellátó osztály működése lehetővé tette az ellátás színvonalának és hatékonyságának zökkenőmentessé válását. A vizsgált alkotmányos jogok szempontjából visszásságot nem tártam fel.
Az egészségügyi ellátás folyamatos működtetésének egyes szervezési kérdéseiről szóló 47/2004. (V. 11.) ESzCsM rendelet 4. §-a szerint a sürgősségi betegellátó rendszer keretében az egészségügyi szolgáltató a külön jogszabályban meghatározott szakmai minimumfeltételeknek megfelelő szolgálatot alakít ki. A folyamatosan hozzáférhető egészségügyi ellátás érdekében ezek a feladatok elláthatók többek között sürgősségi centrum vagy egy-egy szakterület regionális vagy országos feladatait ellátó speciális sürgősségi centrum szervezésével is. Tekintettel arra, hogy a megyében a fentieknek megfelelő egészségügyi ellátás biztosított, külön intézkedést nem kezdeményezek.

Budapest, 2005. október 26.

Lenkovics Barnabás