Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4853/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindulása
A panaszos az Országgyűlési Biztosok Hivatala Panaszirodáján 2005 szeptemberében szóban előadta, hogy feleségétől elvált, két közös gyermeküket a bíróság az édesanya gondozásába helyezte. A gyermekelhelyezés megváltoztatása tárgyában – másodfokon – jelenleg bírósági eljárás folyik.
A beadvány szerint a panaszos volt felesége a jogerős bírói végzésben megállapítottaktól eltérő helyen és időben biztosítja számára a kapcsolattartást. A panaszos többször kérte az eljáró gyámhivatalok segítségét, amit nem kapott meg. Az eljárás mintegy két éve húzódik. A panaszos álláspontja szerint a gyámhivatalok elfogultak az anyával szemben, állításait nem ellenőrzik, mulasztásai miatt nem figyelmeztetik, nem kényszerítik ki a jogerős bírói végzésben foglaltakat.
A beadványban foglaltakkal kapcsolatban alkotmányos jogok sérelmének gyanúja merült fel, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. Az eljárásra jelenleg illetékes Pécs Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala (a továbbiakban: pécsi gyámhivatal) vezetőjétől tájékoztatást és a vonatkozó dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.
Tekintettel arra, hogy a panaszos beadványában konkrétan a pécsi gyámhivatal, illetve a Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala (a továbbiakban: megyei gyámhivatal) eljárásait panaszolta, ezért a rendelkezésemre bocsátott dokumentumok közül csak a pécsi és a megyei gyámhivatal eljárásait vizsgáltam.

A megállapított tényállás
A panaszos Gödöllő Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalától (a továbbiakban: gödöllői gyámhivatal) 2004. szeptember 6-án iktatott kérelmében kérte, hogy gyermekei anyját 2002 októberétől kezdődően tételesen számoltassák el mintegy 2,5 millió forint gyermektartásdíj felhasználásáról. A panaszos sérelmezte, hogy az anya a kapcsolattartás helyszínét önkényesen megváltoztatta, a 2002. augusztus 14-15-én esedékes kapcsolattartást megakadályozta, az időszakos kapcsolattartásokat lehetetlenné tette. Kérte az anya figyelmeztetését, az ügyben tárgyalás tartását, az elmaradt kapcsolattartások pótlását. A gödöllői gyámhivatalt tájékoztatta arról, hogy két elmaradt kapcsolattartási nap pótlásra került. A gödöllői gyámhivatal eljárási cselekményeit megkezdte (az anya és a gyermekek tartózkodási helye szerint illetékes kistarcsai gyermekjóléti szolgálatot környezettanulmány készítésére kérte, az anyát idézte). A gödöllői gyámhivatal – tekintettel arra, hogy a panaszos volt felesége jegyzőkönyvi meghallgatásakor közölte, hogy lakóhelye Pécsen van – megállapította az ügyben illetékessége hiányát, az iratanyagot áttette a pécsi gyámhivatalhoz.
Az iratanyagot a pécsi gyámhivatal 2004. október 27-én iktatta. A gyámhivatal október 29-én a kistarcsai gyermekjóléti szolgálatot – a Gyer. 23. § (3) bekezdésére hivatkozva – felkérte arra, hogy a panaszos volt feleségének tartózkodási helyén a környezettanulmány készítésekor vizsgálják meg, hogy szükséges-e az anyát gyermektartásdíj felhasználásáról tételesen elszámolásra kötelezni. A panaszost a hatóság 2004. november 11-én tájékoztatta arról, hogy a pécsi gyámhivatalnál október 27-én indult eljárást 30 nappal meghosszabbította.
A gyermekjóléti szolgálat környezettanulmánya és tájékoztatása szerint a panaszos gyermekei megfelelő körülmények között élnek, élelemmel, ruházattal, játékkal való ellátottságuk a tételes elszámoltatást nem indokolja. A panaszos november 28-án kelt levelében korábbi kérelmeit megismételve arra is kérte a pécsi gyámhivatalt, az anyát szólítsa fel arra, hogy a gyermekek TAJ számát közölje vele, továbbá születési anyakönyvi kivonatuk és útlevelük másolatát adja át neki.
A pécsi gyámhivatal 13-1568-2004/9. számú, 2004. december 9-én kelt határozatában az elmaradt apai kapcsolattartások pótlásának elrendelését, az anya figyelmeztetését, gyermektartásdíj felhasználásáról tételes elszámoltatását, továbbá gyermekei iratainak fénymásolata átadására kötelezést elutasította. A határozat indoklása szerint a 2004. augusztus 14-15-ei kapcsolattartás elmaradásáról az anya tájékoztatta a panaszost, azt a következő héten pótolta. A panaszos és volt felesége között akkor még érvényben levő egyezség az időszakos kapcsolattartást nem szabályozta, így annak pótlását sem rendelhette el a gyámhivatal. Az anya gyermektartásdíj felhasználásról való tételes elszámoltatásának elutasítását a gyámhivatal a gyermekjóléti szolgálat véleményére alapozta, jogszabályi felhatalmazás hiányában pedig nem kötelezhette az anyát a gyermekek okmányai másolatának átadására.
A panaszos a határozatot megfellebbezte, egyúttal – az első fokú hatóság szakszerűtlen eljárására hivatkozva – kérte a pécsi gyámhivatal ügyintézésből való kizárását. A megyei gyámhivatal 5-33/1/2005. számú, 2005. január 18-án kelt határozatával az első fokú határozatot helyben hagyta, a panaszos kizárási kérelmét elutasította.
2005 januárjában a gyermekek anyja jelezte, hogy a panaszos nem a Fővárosi Bíróság 54.Pfv.632.509/2004.62. számú, 2004. november 17-én kelt jogerős végzésben meghatározott időpontban viszi vissza a gyermekeket. A pécsi gyámhivatal 2005. február 1-jén kelt levelében felhívta a panaszos figyelmét arra, hogy ha nem a végzésben meghatározottak szerint él a kapcsolattartási jogával, a bíróság – kérelemre – a már megállapított kapcsolattartási jogot korlátozhatja.
A panaszos írásban kérte, hogy a gyámhivatal vonja vissza a fenti levélben foglaltakat. A gyámhivatal a panaszos kérelmére – jogszabályi hivatkozással – írásban válaszolt.
A panaszos 2005. február 20-án az Ifjúsági, Családügyi, Szociális és Esélyegyenlőségi Minisztériumtól (továbbiakban: minisztérium) a pécsi gyámhivatal 13-1568-2004/9. számú, továbbá a megyei gyámhivatal 5-33/1/2005. számú határozatának megsemmisítését kérte. Kérte továbbá a pécsi gyámhivatal kizárását.
A minisztérium szakmai álláspontját közölte a megyei gyámhivatallal. A megyei gyámhivatal ennek alapján megállapította, hogy a panaszos által sérelmezett első és másodfokú határozatok – eljárási hiba miatt – törvénysértők. A megyei gyámhivatal az 5-33/1/2005. számú határozatát visszavonta. A pécsi gyámhivatal 13-1568-2004/9. számú határozatát megsemmisítette, az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította, egyúttal felhívta a gyámhivatal figyelmét arra, hogy az új eljárás során külön kell választania az érdemi és a végrehajtás körébe tartozó intézkedéseket, azokat külön eljárásban, önálló határozatban kell elbírálnia. Végül a megyei gyámhivatal – az akkor hatályban volt, az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény előírásának megfelelően – a panaszos pécsi gyámhivatal kizárására vonatkozó kérelmét az 5-33/8/2005. számú, 2005. számú, 2005. április 13-án kelt határozatával elutasította.
A pécsi gyámhivatal – az új eljárás lefolytatását követően – 13-105/2005/8. számú, 2005. május 9-én kelt határozatával a panaszos elmaradt apai kapcsolattartása pótlására, volt felesége figyelmeztetésére, valamint gyermekei iratai fénymásolatának átadására vonatkozó kérelmét elutasította.
A 13-105/2005/8/1. számú, ugyancsak 2005. május 9-én kelt határozatával a gyámhivatal elutasította a gyermektartásdíj felhasználásának tételes igazolására irányuló, továbbá a panaszos volt felesége valótlan állítása miatti bírságolását célzó kérelmét. A panaszos a határozatot megfellebbezte, szakmai okok miatt kérte a megyei gyámhivatal ügyintézésből való kizárását. A megyei gyámhivatal 5-33/17/2005. számú határozatával az első fokon hozott döntést helyben hagyta. A minisztérium 6087-4/2005. számú határozatával a panaszos megyei gyámhivatal kizárására irányuló kérelmét elutasította.
A panaszos volt felesége ismételten jelezte, hogy a panaszos továbbra sem a szabályozásnak megfelelően él kapcsolattartási jogával, kérte a panaszos bírságolását. A kérelmet a pécsi gyámhivatal 13-105/2005/10. számú, 2005. május 25-én kelt határozatával elutasította. A gyámhivatal az elutasítást azzal indokolta, hogy a Gyer. 33. § (2) és (3) bekezdése csak a gyermeket gondozó szülő figyelmeztetését, illetve bírságolását teszi lehetővé abban az esetben, ha a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget. Az indoklás szerint, ha a jogosult szülő él vissza kapcsolattartási jogával vele szemben a Gyer. 31. §-ában foglaltak irányadók (a kapcsolattartás korlátozása), lehetősége van a gyámhivatalnak a gyermekjóléti szolgálat kapcsolattartásának közreműködését kérni, illetőleg a gyermek védelembe vételét indítványozni.
A határozatot a panaszos és volt felesége egyaránt megfellebbezte, azt a megyei gyámhivatal 5-33/12/2005.sz. június 27-i határozatával helybenhagyta. A határozat rendelkező része a következőképpen zárul: „A határozatom jogerős, ellene fellebbezésnek helye nincs.” Az indoklásban a megyei gyámhivatal tájékoztatást adott arról, hogy a jogorvoslati lehetőség az Áe. 72.§ (1) bekezdésén alapul. Az anya 2005. augusztus 7-én ismételten jelezte, hogy a panaszos visszaél kapcsolattartási jogával. A pécsi gyámhivatal 2005. augusztus 12-én felkérte a kistarcsai gyermekjóléti szolgálatot arra, hogy a panaszosnak és volt feleségének nyújtsanak segítséget a kapcsolattartás során kialakult konfliktusuk megoldásához, szükség esetén tegyenek javaslatot a gyermekek védelembe vételére. Intézkedéséről az anyát a gyámhivatal még aznap, a panaszost augusztus 15-én tájékoztatta. A gyámhivatal tájékoztatta az anyát arról is, mivel a kapcsolattartás szabályozása bírói végzésen alapul, annak korlátozására a bíróság jogosult.
Az anya augusztus 21-én közölte a gyámhivatallal, hogy a panaszos továbbra sem tartja be a kapcsolattartást szabályozó végzést, kérte a panaszos figyelmeztetését, bírságolását, a kapcsolattartás korlátozását. A gyámhivatal augusztus 25-én az anya kérelmét továbbította a kistarcsai gyermekjóléti szolgálatnak, az anya figyelmét ismételten felhívta arra, hogy a kapcsolattartás korlátozását a bíróságtól kérheti.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. 
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 

Az ügy jogszabályi háttere
1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról (Csjt.)
92. § (1) A gyermeknek joga, hogy különélő szülőjével személyes és közvetlen kapcsolatot tartson fenn. A gyermekétől különélő szülő joga és kötelessége, hogy gyermekével kapcsolatot tartson fenn, vele rendszeresen érintkezzen (a kapcsolattartás joga). A gyermeket nevelő szülő vagy más személy köteles a zavartalan kapcsolattartást biztosítani. (6) A kapcsolattartásra vonatkozó bírósági határozat végrehajtásáról a gyámhatóság gondoskodik.
149/1997.(IX. 10.) Korm.r. a gyámhatóságokról, valamint a gyámügyi eljárásról (Gyer.)
24. § (1) A gyámhivatal a szülők vagyonkezelői jogát a Csjt. 79. §-ának (2) bekezdése, valamint 81. §- a 158. ának (2) bekezdése alapján a gyermek érdekében korlátozhatja, továbbá a vagyonkezeléssel kapcsolatos törvényes képviseleti jogát a Csjt. 87. §-ának (2) bekezdése alapján megvonhatja. (3) A gyermek törvényes képviselője vagy gondozója kezéhez kiutalt gyermektartásdíj, megelőlegezett gyermektartásdíj felhasználását a gyámhivatal - a gyermekjóléti szolgálat javaslatára - indokolt esetben ellenőrizheti. (4) Ha a (3) bekezdésben meghatározott személy a kezéhez kiutalt gyermektartásdíjat, megelőlegezett gyermektartásdíjat nem a gyermek érdekében használja fel, a gyámhivatal a) szülő esetében a Csjt. 81. §-ának (2) bekezdésében, b) gyám esetében § (6) bekezdésében, valamint a Csjt. 108. §-ában foglaltak szerint jár el.
30. § (1) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a kapcsolattartást elsősorban egyezség létrehozásával - tárgyalás megtartásával - rendezi. Ennek során a szülő és más kapcsolattartásra jogosult a folyamatos és az időszakos kapcsolattartás gyakoriságáról és időtartamáról, a gyermek átadásának és visszaadásának helyéről, idejéről és módjáról, a kapcsolattartás elmaradására vonatkozó értesítési kötelezettségről, az elmaradt kapcsolattartás pótlásáról, valamint - szükség szerint - egyéb formáiról megegyezhetnek.
31. § (2) A gyámhivatal, illetőleg a bíróság a már megállapított kapcsolattartási jogot a gyermek érdekében - kérelemre - korlátozza, ha a jogosított a jogával a gyermek vagy a gyermeket nevelő személy sérelmére visszaél. Visszaélésnek minősül az is, ha a jogosult nem a szabályozásnak megfelelően él kapcsolattartási jogával, illetve ha ezen kötelezettségének önhibájából 6 hónapig nem tesz eleget. (3) A kapcsolattartási jog korlátozása során a gyámhivatal vagy a bíróság a már megállapított kapcsolattartás formájának vagy gyakoriságának, továbbá időtartamának megváltoztatásáról dönthet.
32. § (1) Ha a kapcsolattartás újraszabályozására indult eljárásban a rendelkezésre álló adatok szerint a kapcsolattartási jog korlátozása, szüneteltetése vagy megvonása látszik indokoltnak a gyámhivatal, illetőleg a bíróság a határozatában megállapított kapcsolattartás végrehajtását az új határozat jogerőre emelkedéséig felfüggesztheti.
33. § (1) A gyermek fejlődését veszélyezteti, ha a szülő vagy más kapcsolattartásra jogosult a gyermeket a szülő vagy a gyermeket gondozó más személy ellen neveli, illetve a kapcsolattartásra vonatkozó jogerős határozatnak szándékosan és ismételten nem tesz eleget. (2) Ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal határozatban figyelmezteti magatartásának következményeire. A határozat tartalmazza a gyermeket nevelő szülő vagy más személy felhívását a jogellenes magatartás megszüntetésére, illetve a jogellenes magatartás fenntartásának jogkövetkezményeire. (3) A (2) bekezdésben foglaltak eredménytelensége esetén, feltéve, hogy a figyelmeztetés kézhezvételétől számítva még nem telt el 1 év, a gyámhivatal az Áe. végrehajtásra vonatkozó szabályait az e rendeletben foglalt eltéréssel alkalmazza.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.) 
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz. (2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.
72. § (1) Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól. (4) Nincs helye az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatának b) ha a határozat jogerős bírósági határozat végrehajtását szolgálja,
78. § (1) A határozat végrehajtását - ha jogszabály másként nem rendelkezik - az első fokon eljárt közigazgatási szerv rendeli el. (2) A közigazgatási szerv a hivatalból lefolytatott eljárás esetén a végrehajtást - ha feltételei megvannak - köteles hivatalból haladéktalanul elrendelni; egyébként a végrehajtást a jogosult kérelmére tizenöt napon belül rendeli el.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz.
83. § (1) A közigazgatási szerv a 82. §-ban felsoroltak közül azt az intézkedést köteles megtenni, amely - az ügy körülményeit figyelembe véve - a leghatékonyabban biztosítja a kötelezettség teljesítését. (2) A közigazgatási szerv a 82. § szerinti intézkedéseket határozattal rendeli el. A költség viselésére, továbbá a pénzegyenérték és a bírság megfizetésére kötelező határozat ellen fellebbezni lehet.
88. § (1) A végrehajtás során hozott határozat ellen - a (3) bekezdésben, a 83. § (2) bekezdésében és a 84. § (3) bekezdésében említett kivétellel - nincs helye fellebbezésnek. (2) Az, akinek a jogát vagy jogos érdekét a végrehajtás sérti, a sérelemről szerzett értesüléstől számított három nap alatt - ha nincs helye fellebbezésnek - kifogást terjeszthet elő a végrehajtást foganatosító szervnél. (3) A végrehajtási kifogásról - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a végrehajtást foganatosító szerv azonnal, de legkésőbb nyolc napon belül határozattal dönt. A határozat ellen fellebbezni lehet.

A vizsgálat megállapításai
A minisztérium szakmai állásfoglalását követően a megyei gyámhivatal a panaszos pécsi gyámhivatal kizárására irányuló kérelmét külön határozatban bírálta el, az első fokon eljáró hatóságot új eljárásra utasította. Az új eljárás során a pécsi gyámhivatal a panaszos végrehajtás körébe tartozó és érdemi döntést igénylő kérelmeit külön határozatokban utasította el. Az érdemi döntést igénylő kérdésekben hozott határozatot a panaszos megfellebbezte, azt a másodfokú hatóság jóváhagyta. Megállapítottam, hogy az első fokon eljáró pécsi gyámhivatal a minisztérium állásfoglalásának és a másodfokú hatóság utasításának megfelelően eljárási hibáit kijavította, döntései a jogszabályoknak megfeleltek, alkotmányos joggal összefüggő sérelmet nem okoztak.
Mérlegelési jogkörben a megyei gyámhivatal elutasította a panaszos pécsi gyámhivatal kizárására, a minisztérium pedig a megyei gyámhivatal kizárására irányuló kérelmét. Figyelemmel arra, hogy mérlegelési jogkörben hozott döntések vizsgálatára nem terjed ki a hatásköröm, erre vonatkozólag vizsgálatot nem folytattam. A panaszos volt felesége több alkalommal jelezte, hogy a panaszos nem a szabályozásnak megfelelően él kapcsolattartási jogával, kérte a panaszos figyelmeztetését, bírságolását. A pécsi gyámhivatal először a panaszos figyelmét levélben hívta fel a kapcsolattartást szabályozó végzésben foglaltak betartására, majd a panaszos volt feleségének kérelmét határozatban azzal az indoklással utasította el, hogy a Gyer. a kapcsolattartásra vonatkozó szabályozás megszegése esetén csak a gondozó szülő figyelmeztetését, bírságolását teszi lehetővé, a jogosultét nem. A jogosulttal szemben alkalmazható szankció a kapcsolattartás korlátozása. A Gyer. szabályozása szerint „ha a gyermeket nevelő szülő vagy más személy a kapcsolattartást szabályozó határozatnak önhibájából nem tesz eleget, a gyámhivatal határozatban figyelmezteti magatartásának következményeire”. Álláspontom szerint a hivatkozott jogszabály a figyelmeztethetők, illetve a bírsággal sújthatók körét nem szűkíti a kötelezetti oldalra. Értelemszerűen a „más személy” nem csak a kötelezett, hanem a jogosult is lehet. A vizsgált esetben, ahol a kapcsolattartás szabályozásáról két éven belül a bíróság döntött, a bírói végzésben foglaltak be nem tartása esetén a bíróság csak a kapcsolattartás korlátozásáról dönthetne, azt nem előzhetné meg enyhébb szankció (a jogosult figyelmeztetése, bírságolása).
Megállapítottam, hogy a pécsi gyámhivatal a jogorvoslathoz való joggal összefüggő visszásságot okozott, amikor a panaszos volt feleségének azon kérelméről, hogy a panaszost a hatóság figyelmeztesse a végzésben foglaltak betartására nem határozatban döntött, hanem csupán levélben hívta fel a panaszost a kötelezettsége teljesítésére. A gyámhivatal ugyan határozatban, de téves jogszabályi hivatkozással utasította el a panaszos volt feleségének a panaszos bírsággal való sújtására vonatkozó kérelmét, amit a másodfokú hatóság helybenhagyott. A másodfokú határozat rendelkező része a következőképpen zárul: „A határozatom jogerős, ellene fellebbezésnek helye nincs.” Az indoklásban a megyei gyámhivatal már tájékoztatást adott arról, hogy a jogorvoslat lehetőség az Áe. 72. § (1) bekezdésén alapul. A hivatkozott törvényhely az államigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát teszi lehetővé, amiről az ügyfélnek nem kell, hogy tudomása legyen, arról a határozat rendelkező részében kell tájékoztatatást adni. Az Áe. magyarázata szerint ugyanis: „Nélkülözhetetlen a rendelkező részben a jogorvoslati eszközök igénybevételének lehetőségére történő utalás. Az ügyfelet tájékoztatni kell a fellebbezés, a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről, e jogorvoslati formák benyújtásának határidejéről, a benyújtás helyéről, a kérelmet elbíráló címzett felettes szerv megnevezéséről, az illetékfizetési kötelezettségről. Ha az ügyben a fellebbezést jogszabály esetleg kizárja, úgy ezt a tényt is közölni kell az ügyféllel (a vonatkozó jogszabályra a határozat indokolásában kell utalni). Fontos, hogy a rendelkező rész az imént felsoroltakat közérthetően tartalmazza. A rendelkező részben nincs helye semmiféle magyarázatnak, jogszabályi hivatkozásnak”.
Megállapítottam, hogy az első és másodfokon eljáró gyámhivatal is a jogbiztonsággal, és a tisztességes eljárással összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy téves jogszabályi tájékoztatást adott a panaszos volt feleségének.

Ajánlás
A vizsgálatom során feltárt jogsértések és az alkotmányos joggal összefüggő visszásságok jövőbeli elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján felkérem Pécs Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatala vezetőjét, hogy amennyiben a kapcsolattartásra jogosult személy önhibájából nem tesz eleget a kapcsolattartást szabályozó jogerős határozatnak, akkor a gyámhatóságokról, valamint a gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet 33. § (2) bekezdésében foglaltak szerint határozatban figyelmeztessék magatartása következményeire! A határozatok meghozatalakor fordítson kiemelt figyelmet a helyes jogszabályi hivatkozásra
A Baranya Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala vezetőjét arra kérem, hogy ügyeljen arra, hogy a határozataikban az ügyfelet megfelelő módon tájékoztassák a jogorvoslat lehetőségéről, illetőleg annak kizártságáról.

Budapest, 2005. december 15.

Takács Albert sk.