Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4362/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Kunné dr. Simonyi Anna

A vizsgálat megindulása
A Szeged Mars téri piacon működő kereskedők aláírásával készült, Makó Város jegyzőjének címzett, majd hivatalomnak is megküldött beadványban a „felépítmény tulajdonosok” építésrendészeti eljárást kezdeményeztek a piac fenntartóval szemben - általuk engedély nélkülinek vélt - meghatározott bontási munkák miatt. 
Ezt követően a Szeged Mars Téri Kereskedők, Kisiparosok, Mezőgazdasági Termelők és Vásárlók Egyesülete (továbbiakban Egyesület) szóvivője a piac kereskedői nevében előterjesztett panaszában előadta, hogy a szegedi önkormányzat által elhatározott piac korszerűsítés érdekében olyan felépítmények bontását engedélyezték kártalanítás nélkül az azok tulajdonosaival történt megegyezés hiányában, akik a területet a piac üzemeltetőjétől bérlik. A bontási határozat a piac egyik (a jelentésben „B” jelű-nek nevezett) telkén valamennyi felépítményre vonatkozik. A beadványban említett másik (a jelentésben „A” jelű-nek nevezett) telken álló árusító pavilonok tulajdonosai pedig egyedi bontást elrendelő határozatokat kaptak, akik közül többen már el is bontották a pavilonjukat,  „de azok a kereskedők sincsenek jobb helyzetben, akik fellebbeztek”. A beadványt tevő vitatta az utóbbi közigazgatgatási határozatok jogszerűségét, hiszen azok közül többnek az indokolási része engedély nélküli építkezésről szól, pedig „azok többsége az 1969-70-es években, az akkori Városi Tanács által került felépítésre, azokat az akkori szakhatóságok vizsgálták be, és adták ki a használatbavételi engedélyt, majd az akkori kereskedők tőlük vásárolták meg a pavilonokat, így kerültek tulajdonukba”. Az Egyesület szóvivője megemlítette, hogy a helyi tűzoltóság véleménye alapján adták ki az engedély nélkül, de több mint tíz éve épült árusítópavilonok bontását elrendelő határozatokat, holott a tűzoltóság nem szükségesnek tartotta a bontást, hanem hozzájárult ahhoz. Előadta továbbá a panaszos, hogy a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal az Egyesületet nem tekinti partnernek ezekben az ügyekben, sőt, annak elnökének saját ügyében benyújtott fellebbezését is elutasította. A városban elterjedt az a hír, hogy a piacigazgatóság a bérleti szerződéseket felbontja, és a működési engedélyeket is visszavonják. 
Utóbb az Egyesület elnöke személyes megjelenésekor kiegészítette a beadványt, és az ügy közigazgatási eljárásainak elhúzódását sérelmezte. Előadta, hogy véleménye szerint a „szóban forgó hatóságok eljárásának indokolatlan elhúzódásával, sérelmes döntésével és téves tájékoztatásával sérültek az érintettek jogbiztonsághoz és a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos jogai. (…) A panasztevő azt reméli a vizsgálattól, hogy az országgyűlési biztos kezdeményezi az önkormányzatnál és a hatóságnál, hogy a piacon vállalkozói tevékenységet folytatók helyzete ne alakuljon kedvezőtlenül, az új piac létesítésével számukra is megfizethető módon folytathatják eddigi tevékenységüket.” A panaszban foglaltak alátámasztásához jelentős mennyiségű mellékletet csatoltak a panaszosok. 
Figyelemmel arra, hogy a beadványban írtak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, a tulajdonhoz és a jogorvoslathoz fűződő, valamint a vállalkozáshoz való alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni, az ügyben az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. §-a alapján  vizsgálatot indítottam.
Eljárásom során tájékoztatást kértem a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjétől, valamint Szeged Megyei Jogú Város Önkormányzata jegyzőjétől és a Makó Város Polgármesteri Hivatal jegyzőjétől mint a „B” jelű területet érintő  építésügyi eljárásra kijelölt első fokú hatóságtól.

Megállapított tényállás
A panaszosok által csatolt iratokból és az illetékes hatóságoktól kapott válaszokból az alábbiak állapíthatóak meg: Szeged Megyei Jogú Város Önkormányzata mint a kérdéses piac fenntartója annak rekonstrukcióját határozta el a 680/2004. (IX. 10.) sz. határozatával. Ennek érdekében tárgyalásokat kezdett a Piacon működő kereskedőkkel a beruházás finanszírozásáról és az árusítóhelyek lefoglalásáról, azok tervezett építési költségéről, valamint a majdani bérleti díjak összegéről.
Makó Város jegyzője elvi építési engedélyt adott (II.116-4/2005. I.28.) a Szegedi Vásár és Piac Kft. (továbbiakban Kft.) részére az ingatlanon létesülő „Városi Piac” építésre.  A hatóság rámutatott arra, hogy az „épület elhelyezése megfelel a 62/2004. (XII.07.) sz. Kgy. rendelettel módosított 59/2003. (XII. 05.) sz. Kgy. rendelettel jóváhagyott  Szeged Megyei Jogú Város Építési Szabályzatának. Ezt követően a Kft. kérelmére a hatóság bontási engedélyt adott a Mars téri piacnak ezen  ingatlanán álló felépítményeire (II.1171-4/2005. sz., 06.08.), majd kérelmező számára építési engedélyt adott az ugyanezen ingatlanon tervbe vett „Városi piac” építésére, kikötésekkel. A hatóság megállapította, hogy a tervezett építkezés megfelel a többször módosított 21/2002/ (VI. 21.) Kgy. rendelettel jóváhagyott Szeged Településszerkezeti Terv előírásainak. (II.1556-23/2005., sz., 07.22.) A jelenlegi piac másik telkén álló felépítményekre bontási kötelezettséget megállapító határozatokat hozott a hatóság, amelyek közül többet a kötelezettek egy része megfellebbezett, míg mások nem. Ezen utóbbi kötelezettek közül többen kaptak teljesítési határidő hosszabbítást.
Az Egyesület jogorvoslati kérelmet nyújtott be a bontási engedélyt megadó határozat ellen. Az első fokú építésügyi hatóság az Egyesület és néhány egyéni jogorvoslati kérelmet előterjesztő kereskedő ügyféli jogosultságának kérdésében elutasító döntéseket hozott, amelyeket a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal megerősített.
Az Egyesület elnöke és ’szóvivője’ a benyújtott panaszban nem tájékoztattak arról, hogy az Egyesület ügyféli jogállása ügyében hozott másodfokú közigazgatási határozat ellen keresetet nyújtottak be, így az Obtv. 29. § (1) bekezdésében foglaltak szerint, azaz, hogy a bíróság a törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak e kérdéskörben nincs vizsgálati lehetőségem.
Szeged Megyei Jogú Város Önkormányzata jegyzője arról tájékoztatott, hogy a Mars tér területére önálló részletes szabályozási terv nem készült. A helyi építési Szabályzat 2005. évi módosításai között a tér területének sajátos előírásaival való kiegészítése szerepel. ”Ennek közzétételéről a hirdetmény a (...) Délmagyarország című napilapban volt olvasható. A közzététel (…) megtörtént. Mindezeken túlmenően a Szegedi Vásár és Piac Üzemeltető Kft. folyamatosan tájékoztatja az érdekelteket az aktuális eseményekről. A piac területén építendő új csarnokban a jelenleg is a piacon működő kereskedők kapnak helyet, az első ütemben épülő két csarnokban kialakuló üzleteket kevés kivétellel már le is foglalták. (…) Szeged megyei jogú Város Közgyűlése a 407/2005. (VI. 24.) Kgy. számú határozatában a következőképpen rendelkezett: ’A közgyűlés szükségesnek tartja, hogy a bontás megkezdésétől az új épületek használatba adásáig a Szegedi Vásár és Piac Üzemeltető Kft. biztosítsa a kereskedők részére a folyamatos munkavégzés lehetőségét a Mars téri piac ideiglenes árusítóhely kedvezményes árú biztosításával.’ (…)” A piaccal kapcsolatos hatósági intézkedéseket az alábbiakban foglalta össze a jegyző: „Hivatalból induló építésügyi hatósági intézkedés történt – illetőleg ezek egy része jelenleg is folyamatban van – a piac területén lévő úgynevezett pavilonokkal kapcsolatban az Önkormányzat településfejlesztési döntését követően. (…) a piac rendezése a mindenkori városvezetésnek több évtizede megfogalmazott szándéka. Mi sem bizonyítja ezt jobban, mint az, hogy már – az irattárunkban fellelhető iratok tanúsága szerint – az 1969-es évben olyan feltétellel születtek helykijelölő határozatok, hogy a felépítményt csak úgy helyezhetik el, hogy az a piac átépítése esetén a tér más területére áthelyezhető, vagy a tér területéről eltávolítható legyen. A fellelhető építési, fennmaradási engedélyek is ideiglenes jellegűek. Azokban az engedélyező hatóság kikötötte, hogy felszólításra kártalanítási igény nélkül kell lebontani a pavilonokat. (…) Tehát az építésügyi hatóság hivatalból intézkedett az ideiglenes engedéllyel rendelkező építmények elbontásáról, az engedélyek visszavonásáról annak megfelelően, hogy az eredeti engedély feltételeként mi került meghatározásra.  Megállapításra került továbbá, hogy jelentős számú építési engedély nélkül létesített építmény is található a piac területén, s szinte valamennyi építmény az idők folyamán történt engedély nélküli építések, különféle szabálytalan, szakszerűtlen bővítések miatt minden valószínűség szerint veszélyezteti a közbiztonságot, a testi épséget, valamint a tűz-és vagyonbiztonságot. Ennek tisztázása céljából beszereztük a Hivatásos Önkormányzati Tűzoltóság szakvéleményét, mely ezt a tényt megerősítette.” Ezt követően az engedély nélküli építmények, illetőleg engedély nélküli épületbővítésekkel érintett pavilonok bontását is elrendelte a hatóság, figyelembe véve azt a körülményt is, hogy „az építmények felújítása, átalakítása, helyreállítása ellentétes lenne a helyi építési szabályzattal”. A jegyző arról is tájékoztatott, hogy a „kiadott határozatot a túlnyomó többség tudomásul vette, sőt igen sokan lemondtak a fellebbezési jogukról is. Az érintettek egy része jogorvoslati kérelmet nyújtott be, melyek elbírálása folyamatban van”. A piac átépítése az „A” ingatlan területén 108 pavilont érint, mindenfajta hatósági intézkedés nélkül lebontottak 16 db-ot, 59 határozat első fokon jogerőre emelkedett, ezekben az esetekben teljesítési határidő hosszabbítást kaptak a kereskedők,  és 20 fellebbezés érkezett a hatósághoz. A másodfokú hatóság 4 ügyben rendelt el új eljárást, amelyben (az utóbb kapott tájékoztatás szerint) a határozatokat meghozta az első fokú hatóság. Jelenleg fellebbezési eljárás van folyamatban több ügyben, míg a korábban hozott közigazgatási döntések közül legalább 6 ügyben kezdeményeztek bírósági eljárást a pavilontulajdonosok. Jelenleg 10-15 pavilon áll a piac területén a különböző folyamatban lévő eljárások miatt. Utóbb arról is tájékoztatott a szegedi jegyző, hogy a Kft. minden kereskedővel szemben felmondta a bérleti szerződést, amelyet 1990. után már az önkormányzat rendelete alapján a polgári jog szabályai szerint kötöttek meg.
A Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal vezetője tájékoztatott arról, hogy az Egyesület „egyedi hatósági ügyekben kívánt fellépni az első fokú építésügyi hatóságnál. Az első fokú építésügyi hatóság (…) döntött arról, hogy a bontásra kötelezések csak az érintett ügyfelekre és a hatóságokra tartoznak – megtagadta az Egyesület ügyféli közreműködésének engedélyezését. A határozat ellen az Egyesület (…) elnök útján jogorvoslati kérelmet nyújtott be, melyet elbírálva helybehagytam a (…) számú határozatot. Megállapította a másodfokú határozat, hogy az Egyesületnek közvetlen érdekeltsége nem állapítható meg, nincs tulajdona a Mars téren, de a szomszédos, valamint a bontással és építéssel érintett ingatlanok környezetében sem”. A közigazgatási hivatal vezetőjének véleménye szerint „az egyesület ügyféli minőségének megállapításához két konjunktív feltétel szükséges: 1. az egyesület célját alapszabály fogalmazza meg, 2. jogszabályi felhatalmazás biztosítson eszközt az egyesületi célok elérésére”. Rámutatott arra is a közigazgatási hivatal vezetője, hogy az Étv. 9. § (2) bekezdés a.) pontja szerint az egyesület a településrendezési terv jóváhagyását megelőzően nyilváníthat véleményt, továbbá, hogy az Egyesület tagjai meghatalmazottjaként eljárhat. A közigazgatási határozat ellen az Egyesület keresetet terjesztett elő, a bíróság azt a 2006. január 19-én kelt ítéletével elutasította.
A „B” jelű ingatlanra kiadott bontási határozat ellen az egyik szomszédos ingatlan tulajdonosa jogorvoslati kérelmet nyújtott be, de azt még határozathozatal előtt visszavonta, így a jogorvoslati eljárás megszűntetéséről döntött a másodfokú építésügyi hatóság. A bontási határozat kapcsán az „A” jelű ingatlanon álló pavilonok tulajdonosai által kezdeményezett ’építésrendészeti eljárást’ a makói hatóság elutasította, a határozat fellebbezés hiányában jogerőssé vált.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
9. § (1) Magyarország gazdasága olyan piacgazdaság, amelyben a köztulajdon és a magántulajdon egyenjogú és egyenlő védelemben részesül. (2) A Magyar Köztársaság elismeri és támogatja a vállalkozás jogát és a gazdasági verseny szabadságát.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
35/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a vásárokról és a piacokról (Korm. rendelet)
9/1969. (II. 9.) Korm. rendelet az állami tulajdonban álló ingatlanok kezeléséről , valamint az annak végrehajtására kiadott 6/1970. (IV. 8.) ÉVM-MÉM-PM számú együttes rendelet
A jogszabályokat részletes szöveggel a melléklet tartalmazza

A vizsgálat megállapításai
A jelentésben „A” jelű ingatlant érintő építésügyi eljárásokkal kapcsolatos álláspontom a következő: Mint arra a szegedi jegyző is rámutatott, az állami tulajdonban álló ingatlanok kezeléséről szóló 9/1969. (II.9.) Korm. rendelet végrehajtására kiadott 6/1970. (IV. 8.) ÉVM-MÉM-PM számú együttes rendelet 38. § (1) bekezdése értelmében a kezelő be nem épített állami földrészleten állandó jellegű új épület (egyéb építmény) létesítésére állami szervnek, illetőleg társadalmi szervezetnek nem minősülő szerv, vagy állampolgár részére nem adhat tulajdonosi hozzájárulást. Ugyanezen jogszabályhely (5) bekezdése szerint az állami földrészleten ideiglenes jellegű új épület (egyéb építmény) létesítésére a bérlő vagy harmadik személy részére csak akkor adhat tulajdonosi hozzájárulást a kezelő (jelen esetben a létesítés kori piacigazgatóság), ha az építtető vállalja, hogy az épületet (egyéb építményt) a bérleti jogviszony megszűnésekor, illetőleg a bérleti szerződésben megállapított idő elteltével vagy a szerződésben meghatározott körülmények bekövetkeztével minden kártalanítási igény nélkül, a saját költségén elbontja (eltávolítja) és az eredeti állapotot helyreállítja. A rendelkezésemre álló iratokból kitűnik, hogy a bérlők tisztában voltak azzal, hogy a piac rendezésének évtizedes terve megvalósul, és az ideiglenes jellegű felépítményüket el kell a piac területéről távolítani. A jegyző tájékoztatása szerint valamennyi kereskedő megkapta az erre irányuló felszólítást, és csak az önkéntes teljesítés elmaradása miatt került sor a bontási határozatok kiadására. A kereskedők mindegyike tudatában volt annak, hogy a pavilonja ideiglenes jellegű épület, és hogy az csak kártérítési igény kizárásával épülhetett meg. Ezt a tényt azok a kereskedők is tudták, akik utóbb, adás-vételi szerződéssel és így nem egy esetben jelentős vételár megfizetése mellett váltak a felépítmény tulajdonosaivá. 
A panaszosok előadták, hogy nem egy építmény - igaz engedély nélkül, de - több mint tíz éve létesült, ezért azok ideiglenes jellege megkérdőjelezhető, így álláspontjuk szerint sérült a felépítmény-tulajdonosok alkotmányos joga, hiszen a bontás elrendelése kártérítés nélkül történt. Az iratok tanúsága szerint leginkább a meglévő, ideiglenes jellegű pavilonok engedély nélküli bővítése történt a piacon, gyakorlatilag bódévárossá alakítva azt (Ezen állapotokat a panaszosok sem vitatták). A KTM rendelet 47. § (2) b. pontja szerint az  építésügyi hatóságnak el kell rendelnie az építmény, építményrész állékonyságát, az életet, egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető, valamint az engedély nélküli használat megszüntetését. Bár az Étv. 48. § (8) bekezdése értelmében az építésügyi hatóság a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. Nem vitatottan a piac területén kizárólag ideiglenes jellegű építmények épülhettek, így az azokhoz engedély nélkül létesített toldalékok sem válhattak végleges építményekké. Téves tehát a panaszosok okfejtése a toldalékok végleges jellegét illetően. Szükségesnek tartom felhívni a panaszosok figyelmét az 1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.) 4. § (1) bekezdésére, amely előírja többek között, hogy a polgári jogok gyakorlása és a kötelezettségek teljesítése során a felek a jóhiszeműség és a tisztesség követelményeinek megfelelően, kölcsönösen együttműködve kötelesek eljárni. Ugyanezen törvényhely (4) bekezdése értelmében, ha ez a törvény szigorúbb követelményt nem támaszt, a polgári jogi viszonyokban úgy kell eljárni, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható. Saját felróható magatartására előnyök szerzése végett senki sem hivatkozhat. Figyelemmel arra, hogy jelenleg több közigazgatási határozattal szemben bírósági eljárás van folyamatban, a hatósági döntések törvényességének vizsgálatát nem végeztem el. A megyei közigazgatási hivatal vezetője utóbb arról értesített, hogy az Egyesület elnöke meghatározott pavilonok bontási ügyében beadvánnyal fordult az Országos Lakás- és Építésügyi Hivatalhoz, amelynek Építésszabályozási és Igazgatási Főosztálya felügyeleti intézkedés megtételét nem látotta indokoltnak. Az Egyesület elnöke és a beadvány másik aláírója ’saját ügyükön túlmenően’ sérelmezték a „piac területén megkezdett parkoló-építés előkészítési munkálatait” is. Ezen panasszal kapcsolatban a főhatóság arról tájékoztatta a beadvány tevőket, hogy a parkoló kialakításának engedélyezése nem tartozik hatáskörébe, valamint tudomása szerint a közlekedési (intézkedésre, engedélyezésre hatáskörrel rendelkező) hatósághoz is fordultak írásos beadvánnyal, így onnan kapnak választ panaszukra.
A fentiek alapján arra a következtetésre jutottam, hogy a hatóság döntései a panaszosok által képviseltek alkotmányos jogait nem sértette.
Fontosnak tartom hangsúlyozni, hogy a vállalkozás jogának tartalmát az Alkotmánybíróság már több határozatában értékelte. "A vállalkozás joga a foglalkozás szabad megválasztásához való alkotmányos alapjog [Alkotmány 70/B. § (1) bekezdés] egyik aspektusa, annak egyik, a különös szintjén történő megfogalmazása. A vállalkozás joga azt jelenti, hogy bárkinek Alkotmány biztosította joga a vállalkozás, azaz üzleti tevékenység kifejtése. A vállalkozás joga tehát nem abszolutizálható, és nem korlátozhatatlan: senkinek sincs alanyi joga meghatározott foglalkozással kapcsolatos vállalkozás, sem pedig ennek adott vállalkozási jogi formában való gyakorlásához. A vállalkozás joga annyit jelent - de annyit alkotmányos követelményként feltétlenül -, hogy az állam ne akadályozza meg, ne tegye lehetetlenné a vállalkozóvá válást." /54/1993. (X. 13.) AB határozat/ Az Alkotmánybíróság a 13/1995. (III. 1.) AB határozatban a vállalkozáshoz való jogról a következőket fejtette ki: " A jogalkotónak nagy a szabadsága a vállalkozások keretéül szolgáló feltételrendszer (például az adórendszer) megteremtése tekintetében . A jogalkotót itt csak az a követelmény köti, hogy ne alakítson ki olyan feltételrendszert, amelynek keretei között lehetetlenné válna a vállalkozáshoz való alapjog gyakorlása. A jogalkotót az előzőeken túlmenően megilleti az alkotmányos alapjogok bizonyos határok között (megfelelő jogforrási szinten: törvénnyel, és az alapvető jog lényeges tartalmának tiszteletben tartásával) történő korlátozásának joga is. A vállalkozáshoz való alapjog - mint az alapvető jogok döntő többsége - nem korlátozhatatlan."
A kapott információk alapján megállapítottam, hogy a szegedi építésügyi hatóság eljárása a vizsgált alkotmányos jogokkal összefüggésben sem okozott visszásságot. Megjegyzem, hogy az ombudsman azt nem tudja vizsgálni, hogy a kötelezettek miért nem éltek fellebbezési jogukkal, hogy valós-e a panaszosok azon állítása, miszerint megtévesztéssel, esetleg „ráhatással” érték el a bontási kötelezettséget elrendelő határozatok első fokon jogerőre emelkedését. Az viszont tény, hogy azoknak a kereskedőknek, akik nem éltek fellebbezési jogukkal, a hatóság meghosszabbította – kérelemre - a teljesítési határidőt. 
A panasznak a jelentésben „B” jelű ingatlanra (telekre) vonatkozó bontási, majd építési engedélyezési eljárásra vonatkozó részével kapcsolatban álláspontom az alábbi:
Az ingatlanon a Szegedi Vásár és Piac Kft. tulajdonában álló pavilonok a piacsor épületei és WC építmény bontására a piac megújításához volt szükség. Ezért a megjelölt építmények bontására vonatkozó engedély iránti kérelmet kellett benyújtani. Tekintettel arra, hogy a Kft. a szegedi önkormányzaté, a helyi polgármesteri hivatal jegyzője, mint építésügyi hatóság nem járhatott el az ügyben az Áe. 19. §-a alapján. Az iratok tanúsága szerint az engedélyezett bontás munkafolyamata semmilyen formában nem érintette a tér északi részét („A” jelű terület), ahol a bontásra kötelezett egyedi pavilonok vannak, illetve voltak. Mint azt a Szegedi Megyei Bíróság ítélete is kifejtette, az Egyesület nem volt ügyfele az építésügyi (bontási és építési engedélyezési) eljárásoknak. A piac átépítéséhez szükségessé vált a felépítmények elbontása, majd az új csarnok épületek felépítése. Mivel mindkét tevékenységhez a KTM rendelet értelmében engedély szükséges és azok kiadásának megtagadására indok nem merült fel, továbbá az engedélyek megadása az Egyesület által képviselt „felépítmény tulajdonosok” alkotmányos jogát nem érintette, a panaszt el kellett utasítanom.
Rá kell mutatnom arra is, hogy nem a kifogásolt eljárásokkal érintett piac rekonstrukció az egyetlen az országban. Mindenhol, ahol ilyen nagyságrendű átalakítást hajtottak végre, hasonló problémákkal kellett megküzdeniük a kereskedőkkel, akiknek, mint jelen esetben is, a legfontosabb kifogásuk az új elárusító helyek megszerzésének költségével szemben merült fel. Ezen költségek meghatározásába azonban az országgyűlési biztos nem szólhat bele, azt nem alakíthatja. A Ptk. 201. § (1) bekezdése rögzíti, hogy a szerződéssel kikötött szolgáltatásért - ha a szerződésből vagy a körülményekből kifejezetten más nem következik - ellenszolgáltatás jár. A (2) bekezdés értelmében pedig, ha a szolgáltatás és ellenszolgáltatás között anélkül, hogy az egyik felet az ajándékozás szándéka vezetné, a szerződés megkötésének időpontjában feltűnően nagy az értékkülönbség, a sérelmet szenvedő fél a szerződést megtámadhatja. A Legfelsőbb Bíróság állásfoglalásában (PK 267. szám) kimondta, hogy a „szerződésnek a szolgáltatás és ellenszolgáltatás feltűnően nagy értékkülönbségére alapított megtámadása esetében annak megállapításához, hogy az értékkülönbség feltűnően nagy-e, a bíróságnak vizsgálnia kell a szerződéskötés körülményeit, a szerződés egész tartalmát, a forgalmi (érték-) viszonyokat, az ügylet jellegéből fakadó sajátosságokat, a szolgáltatás és ellenszolgáltatás meghatározásának módját”. Felhívom a panaszosok által képviseltek figyelmét, hogy az ’ármegállapítással’ kapcsolatos igényüket kizárólag bíróság előtt érvényesíthetik.
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a panaszosokat az országgyűlési biztos hatáskörébe tartozó szervezetek eljárásából vagy mulasztásából következő alkotmányos jogokkal összefüggő sérelem nem érte.
A vizsgálatomat intézkedés kezdeményezése nélkül lezárom, a panaszt elutasítom.

Budapest, 2006. április 26.
Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Alkalmazott jogszabályok
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
36. § Építésügyi hatósági engedély a jogszabályok keretei között akkor adható, ha
a) a tervezett építés a 18-19. §-okban, a 31. §-ban előírt, illetve a külön jogszabályban kötelezővé tett nemzeti szabvány szerinti követelményeknek megfelel,
b) a tervezett építés az egyes építmények és területek védettségét elrendelő vagy azokra különleges feltételeket megállapító jogszabályoknak, az előzetes hatósági eljárásokban tisztázódott szakhatósági követelményeknek és az érdekelt szakhatóságok hozzájárulásában foglalt eseti előírásoknak megfelel,
c) az építmény megépítése, tervezett használata, fenntartása nem okoz a környezetében olyan káros hatást, amely a terület rendeltetésének megfelelő mértéket meghaladná, az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztetné, vagy a közérdeket egyéb módon sértené,
37. § (1) Az építésügyi hatóság engedélye egyben - az engedélybe foglalt szakhatósági előírások vonatkozásában - szakhatósági engedély is, amely azonban nem menti fel az építtetőt a külön jogszabályok szerint szükséges más hatósági engedélyek megszerzésének kötelezettsége alól.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
5. § (1) Az építtető az építési, bontási, fennmaradási és a rendeltetés-módosítási (a továbbiakban: építési) jogosultságát a következő okiratokkal igazolhatja:
a) saját tulajdonban lévő ingatlanon történő építési tevékenység végzése esetében
aa) a rendelet hatálya alá tartozó építési tevékenységek esetén az érintett telekre vonatkozó tulajdonjogát feltüntető ingatlan-nyilvántartási tulajdoni lap három hónapnál nem régebbi hiteles másolatával,
(2) Az elvi építési, az építési, a bontási, a fennmaradási, a használatbavételi és a rendeltetés megváltoztatási engedély megadásáról vagy megtagadásáról rendelkező határozatot kézbesítés útján közölni kell az ügyben ügyfélnek minősülő magánszemélyekkel, jogi személyekkel, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekkel és szervekkel, így különösen:
a) az építtetővel, valamint - ha nem azonos az építtetővel - az ingatlannal rendelkezni jogosultakkal,
b) a közvetlenül szomszédos - a határozattal érintett ingatlannal közös határvonalú (telekhatárú) - építési telkekkel rendelkezni jogosultakkal,
(2) Csak bontási engedély alapján végezhetőb) egyéb területen a 200 lm3-nél nagyobb térfogatú, vagy a terepcsatlakozástól 10 m-nél magasabb építmény,
(4) Az (1) bekezdésben kivételként felsoroltak, valamint a (2) bekezdésben nem említett építési, illetőleg bontási munkák építésügyi hatósági engedély nélkül végezhetők.
(5) Az építési engedély nélkül végezhető építési, illetőleg a bontási engedély nélkül végezhető bontási munkát is csak a településrendezési tervek, a helyi építési szabályzat, továbbá az általános érvényű kötelező építésügyi és más hatósági (védőterületi, biztonsági, közegészségügyi, tűzvédelmi, környezetvédelmi, műemléki és természetvédelmi, az egészséges és biztonságos munkavégzésre történő stb.) előírások megtartásával szabad végezni. E rendelkezések megsértése esetén a szabálytalanul végzett építési munkák jogkövetkezményeit kell alkalmazni.
5. § (1) Az építtető az építési, bontási, fennmaradási és a rendeltetés-módosítási (a továbbiakban: építési) jogosultságát a következő okiratokkal igazolhatja:
a) saját tulajdonban lévő ingatlanon történő építési tevékenység végzése esetében
aa) a rendelet hatálya alá tartozó építési tevékenységek esetén az érintett telekre vonatkozó tulajdonjogát feltüntető ingatlan-nyilvántartási tulajdoni lap három hónapnál nem régebbi hiteles másolatával,
(2) Az elvi építési, az építési, a bontási, a fennmaradási, a használatbavételi és a rendeltetés megváltoztatási engedély megadásáról vagy megtagadásáról rendelkező határozatot kézbesítés útján közölni kell az ügyben ügyfélnek minősülő magánszemélyekkel, jogi személyekkel, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekkel és szervekkel, így különösen:
a) az építtetővel, valamint - ha nem azonos az építtetővel - az ingatlannal rendelkezni jogosultakkal,
b) a közvetlenül szomszédos - a határozattal érintett ingatlannal közös határvonalú (telekhatárú) - építési telkekkel rendelkezni jogosultakkal,
9. § (2) Csak bontási engedély alapján végezhető b) pont: egyéb területen a 200 m3-nél nagyobb térfogatú, vagy a terepcsatlakozástól 10 m-nél magasabb építmény,
26. § (1) A bontási engedély iránti kérelemhez mellékelni kell
a) az építtető bontási jogosultságát igazoló okiratot 1 példányban,
(2) Az e rendelet hatálya alá tartozó távközlési építmények bontásának bejelentéséhez kizárólag az (1) bekezdés a) pontjában foglaltakat kell mellékelni.
(3) A bontási engedélykérelem elbírálása során az építésügyi hatóság azt vizsgálja, hogy a tervezett bontási munka kielégíti-e a vonatkozó biztonsági, környezetvédelmi, műszaki és egyéb szakhatósági követelményeket, továbbá, hogy az építmény nem áll-e védettség alatt.
27. § (1) A bontási engedély a jogerőssé és végrehajthatóvá válásának napjától számított két év elteltével érvényét veszti.
(2) Az építésügyi hatóság a bontási engedély érvényét
a) az engedély megadására vonatkozó határozatában két évnél rövidebb időtartamban is megállapíthatja;
b) az építtetőnek az engedély érvényességi idejének lejárta előtt előterjesztett kérelmére - mindaddig, amíg az engedély megadásakor fennálló szabályok vagy kötelező hatósági előírások nem változnak meg - egy-egy évre ismételten meghosszabbíthatja.
47. § (1) Az építésügyi hatóság elrendelheti:
(2) Az építésügyi hatóságnak el kell rendelnie:
b) az építmény, építményrész állékonyságát, az életet, egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztető, valamint az engedély nélküli használat megszüntetését,
48. § (1) Ha az építményt, építményrészt szabálytalanul építették meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 18-19. §-okban és a 31. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők és az építtető az építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt - határozattal - tudomásul veszi.
(8) Az építésügyi hatóság az (1)-(7) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. A (6) bekezdésben foglaltak és az új eljárás lefolytatása esetén az egyéves időtartam kezdetét a meghatározott idő elteltétől, valamint az engedély visszavonásától, az átalakítási kötelezettségre előírt teljesítési határidő lejártától, illetőleg az új eljárás lefolytatását elrendelő jogerős határozat keltétől kell számítani.

35/1995. (IV. 5.) Korm. rendelet a vásárokról és a piacokról
1. § (1) A rendelet hatálya a vásárt rendezőkre, illetve piacot fenntartókra, valamint a vásáron, illetve piacon értékesítő tevékenységet folytatókra terjed ki.
(3) E rendelet alkalmazásában
b) piac: általában napi, esetenként heti rendszerességű - rendszerint szabadtéri - adásvételi lehetőség, ahol elsősorban élelmiszereket, napi cikkeket árusítanak;
(4) A vásár, a piac és a vásárcsarnok területén létesített üzlet működésére, az annak üzletkörébe tartozó áruk forgalmazására - ideértve a jövedéki termékek árusítását is - a vonatkozó jogszabályok az irányadók. A vásárcsarnokra a piacra megállapított rendelkezéseket kell megfelelően alkalmazni.
2. § (1) Vásár rendezésére és piac fenntartására csak az kaphat jogosítványt, aki az Európai Gazdasági Térség valamely tagállamában rendelkezik lakóhellyel vagy székhellyel. Vásárt, illetve piacot a helyi önkormányzat, továbbá gazdálkodó szervezet és gazdálkodó szervezetnek nem minősülő jogi személy rendezhet, illetve tarthat fenn, ha a vásár, illetve piac helye szerint illetékes település, a fővárosban a kerület jegyzője (a továbbiakban: jegyző) a vásár rendezőjét, illetve a piac fenntartóját nyilvántartásba vette. A hatósági nyilvántartásra az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény az irányadó.
(4) A jegyző a vásár rendezőjét, illetve a piac fenntartóját nyilvántartásba veszi, ha az azt rendező, illetve fenntartó rendelkezik
a) a rendezni kívánt vásár, illetve fenntartani kívánt piac szakmai jellegének (típusának) az (5) bekezdésben előírt feltételeknek megfelelő területtel és felszereltséggel;
b) a szükséges szakhatósági engedélyekkel;
c) egyéni vállalkozó esetében egyéni cégként történt cégbejegyzéssel; továbbá
(6) A jegyző határozatban közli a vásár rendezőjével, illetve a piac fenntartójával a szakhatóságok által előírt kötelezettségeket.
4. § (1) Vásáron és piacon csak az árusíthat, aki az Európai Gazdasági Térség valamely tagállamában rendelkezik lakóhellyel vagy székhellyel. Vásáron és piacon gazdálkodó szervezet, alapítvány, társadalmi szervezet, mezőgazdasági termelő, népművész, népi iparművész, iparművész, képzőművész és fotóművész, valamint - az (5) bekezdésben foglaltak szerint - magánszemély árusíthat.
5. § (1) A vásár, illetve piac rendjét a vásár rendezője, illetve a piac fenntartója határozza meg, és arról jól látható helyen közzétett hirdetményben tájékoztatja az árusokat és a vásárlókat. A hirdetményben ismertetni kell a helyfoglalás, a telepítés szakmai szabályok figyelembevételével kialakított sorrendjét.
(2) Ha a vásár rendezője, illetve a piac fenntartója az adott területen a vásárrendezői, illetve piacfenntartói tevékenységét megszünteti, köteles gondoskodni a terület eredeti környezeti állapotának visszaállításáról.
7. § (1) A vásárok és piacok rendjét, a forgalomba hozott termékeket, valamint a jogszabályokban foglaltak megtartását a jegyző, önkormányzati rendeletben hatósági joggal felruházott piacfelügyelő, az ellenőrzésre jogosult más hatóságok, valamint tagjaik tekintetében a területi gazdasági kamarák végzik. A hatósági ellenőrzésre - eltérő szabályozás hiányában - az államigazgatási eljárásról szóló törvény szabályait kell alkalmazni.
(2) A rendező (fenntartó) köteles a vásár, illetve a piac rendjét folyamatosan ellenőrizni.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1. § Ennek a törvénynek az a célja, hogy a közigazgatási szervek hatósági eljárásának szabályozásával elősegítse az államigazgatási feladatok eredményes ellátását.
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(4) A közigazgatási szervek feladataikat a lakosság tevékeny közreműködésével látják el. Az államigazgatási eljárás a hatóság, az ügyfelek, továbbá az eljárásban részt vevő más szervek és személyek hatékony együttműködésére épül.
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
(2) Ha a közigazgatási szerv a felettes szervének utasítására nyolc napon belül nem hoz érdemi határozatot - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével -, a felettes szerv az ügyfél kérelmére az ügyet magához vonja. A felettes szerv az ügyben első fokon jár el, vagy az elsőfokú eljárásra a mulasztóval azonos hatáskörű közigazgatási szervet - azzal egyetértésben - jelöl ki. A kijelölt közigazgatási szerv - ha jogszabály másként nem rendelkezik - harminc napon belül érdemi határozatot hozni köteles.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(3) Ha a felettes szerv a mulasztó közigazgatási szerv helyett azonos hatáskörű másik szervet jelöl ki az eljárásra, az elintézési határidő a kijelölésnek az eljáró szervhez érkezésekor kezdődik.
(4) A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. A közigazgatási szerv a felettes szerve intézkedésének kézhezvételétől számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.
61. § (1) Ha a közigazgatási szerv megállapítja, hogy a felettes szerv vagy a bíróság által még el nem bírált határozata jogszabályt sért, a határozatot módosítja vagy visszavonja.
(2) A közigazgatási szerv az ügyfél jogorvoslati kérelme esetén a határozatot akkor is módosíthatja vagy visszavonhatja, ha a jogorvoslati kérelemben foglaltakkal egyetért, feltéve, hogy az ügyben nincs ellenérdekű fél.
62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.