Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4209/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Litkey-Juhász Orsolya
A vizsgálat megindítása
A panaszos írásban tett beadványában az Eger, Homok út végén található ipari létesítmények működését kifogásolta több, a környéken élő állampolgár nevében. Ezzel összefüggésben különösen sérelmezte, hogy az önkormányzat nem tesz meg mindent a környéket érintő nagymértékű tehergépjármű-forgalom, valamint az elhaladó járművek által keltett zaj- és porszennyezés mértékének csökkentése érdekében. 
A tulajdonhoz való, illetve az egészséges környezethez való alkotmányos jogok sérelmének lehetősége miatt vizsgálatot indítottam, és megkerestem Eger Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Igazgatási Irodájának vezetőjét.

Érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.) 
1959. évi IV. törvény a polgári törvénykönyvről (Ptk.)
1990. évi LXV. törvény az önkormányzatokról (Ötv.)
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.)
1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvt.)
80/1999. (VI. 11.) Korm. rendelet a telepengedély alapján gyakorolható ipari és szolgáltató tevékenységekről, valamint a telepengedélyezési rendjéről (R.)

Megállapított tényállás 
A polgármesteri hivatal által közöltek, valamint a beadványban foglaltak és a rendelkezésemre bocsátott iratok alapján a következő tényállást állapítottam meg.
A vizsgálattal érintett ipari üzemek által elfoglalt terület (Homok utca) az érvényben lévő helyi építésügyi szabályok szerint ipari-gazdasági övezetbe tartozik. Az itt található üzemek többsége több mint 10 éve folytatja a jelenlegi tevékenységét.
Az iparterületen az alábbi üzemek kaptak telepengedélyt a Hivatal Igazgatási Irodájától: 
- PÓDER Kft. Eger, Homok u. 2. sz. 6056-8/2004. ügyiratszámon kapott telepengedélyt. Telephelye a Téglagyár Eger Kft. területén belül található (tevékenységi köre: fémszerkezet gyártás; fém épületelem gyártás; máshová nem sorolt egyéb fém feldolgozási termék gyártás);
- Városgondozás Eger Kft. Eger Homok u. 26. sz. 13.662-5/2003. ügyiratszámon kapott telepengedélyt. Az üzem 1969-től működik ezen az iparterületen. (tevékenységi köre: településtisztasági szolgáltatás; hulladékgyűjtés-, kezelés);
- Téglagyár Eger Kft. Eger, Homok u. 2. 11.668/2002. ügyiratszámon kapott telepengedélyt. A gyár az 1950-es évektől végzi tevékenységét az ingatlanon (tevékenységi köre: égetett agyag, építőanyag gyártás; építési betontermék gyártás; egyéb,  beton-, gipsz-, cementtermék gyártás);
- TBG Eger Kft. Eger, Homok u. 11. sz. 30.772/2002. ügyiratszámon kapott telepengedélyt (tevékenységi köre: előre kevert beton gyártása; egyéb beton-, gipsz-, cementtermék gyártás);
- Betontherm Kft. Eger, Homok u. 26. 4151-5/2000. ügyiratszámon kapott telepengedélyt. (tevékenységi köre: építőanyag kereskedelem);
- Aszfalt 2000 Bt. Eger, Homok u. 26. sz. 5400/2003, ügyiratszámon a telepengedélyezési kérelmét elutasították. Az Eger Kft., mint az Aszfalt Bt. jogutódja tevékenységét megtiltották.
A panaszosok nem közvetlenül szomszédosok az egy tömbben lévő üzemekkel, közvetlenül szomszéd a MÁV Zrt. vasútvonala. 
A panaszosok lakóhelyéhez közel, a Homok utca végén létesült és üzemeltetett ipari üzemek telephelyeiket a Homok utcán keresztül tudják jelenleg megközelíteni. A lakókörnyezet sűrűn lakott kertvárosias jellegű. Információim szerint a telepekre tartó, vagy azokról induló szállítások a hajnali óráktól késő éjszakáig folynak, a forgalom közel 300 járművet tesz ki. Emellett problémát okoz az utcák állagának folyamatos romlása is. Az utcában 30 km/h sebesség korlátozás van érvényben.
A problémák megszüntetése érdekében, illetve a telepek működése által indukált forgalom miatt a lakókörnyezetben élők több beadvánnyal is fordultak a Hivatalhoz.
Így 2003. május 8-án, írásban kelt beadványukban azt kérték a Hivataltól, hogy a telepengedély alapján gyakorolható ipari és szolgáltató tevékenységekről, valamint a telepengedélyezési rendjéről (R.) szóló 80/1999. (VI. 11.) Korm. rendelet alapján vizsgálják felül az ipari üzemek tevékenységét. A rendelkezésemre bocsátott kérelemben a lakók kérték a Hivatalt, hogy kötelezzék az üzemeket a lakókörnyezetnek is megfelelő változások elvégzésre, ha szükséges függesszék fel tevékenységüket. A kiadott telepengedélyek vonatkozásában kérték azok felülvizsgálatát, a R. 8. §-a alapján tehető jegyző intézkedésekről, illetve az időközben végrehajtott intézkedésekről tájékoztatást. 
Az írásban tett panaszbejelentésre a Hivatal Igazgatási Irodája – 18.872-5/2003. számon – 2003. május 30-án kelt válaszlevélben adott tájékoztatást. Ebben kifejtették, hogy a telepengedélyek kiadása a R.-ben foglaltak szerint történt, az eljárások lefolytatására bevont szakhatóságok szakhatósági hozzájárulásai alapján és a Hivatalhoz beérkezett panaszok kivizsgálását követően. Bár a levél szerint az Igazgatási Iroda „szakhatóságok bevonásával, határidő kitűzésével a telepengedély jogosultjait kötelezi a megfelelő intézkedések megtételére, a szükséges technológiák felülvizsgálatára”, a panaszos „felülvizsgálati kérelmére” ezt követően határozatot nem hozott sem a panaszosok felé, sem a telepengedély jogosultak irányába.
A lakossági panasz kivizsgálására az Igazgatási Iroda megkereste a 2003. évben az akkori Észak-Magyarországi Környezetvédelmi Felügyelőséget, mint a panasz kivizsgálásában illetékes hatóságot, mely megállapította, hogy a fenti iparterületen működő üzemek tevékenységéből zajterhelési és légszennyezési határérték feletti túllépés nincs a közelben lévő lakóövezetben. 
A panaszosok szerint a problémát megnyugtatóan lehetne rendezni egy, az üzemek számára létesített szervizúttal, „amely kivitelezhető lenne a területükön keresztül egyenesen az Ostorost Egerrel összekötő főútra. Ezt az Igazgatási Iroda részéről megerősítették megkeresésemre.

A vizsgálat megállapításai
A rendelkezésemre álló iratok alapján megállapítottam, hogy a kifogásolt telepek jogerős telephelyengedélyek alapján működnek, melyek mindegyikének jogerőre emelkedésétől több mint egy év eltelt.
Az Obtv. 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos eljárásának feltétele, hogy a beadványt tevő a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát – már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva. Amennyiben az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni. Az idézett rendelkezésekre tekintettel a telepengedélyezési engedélyek vizsgálatára nincs hatásköröm. 
Megállapítottam, hogy a panaszosok problémája a telepek működésével függ össze, így a továbbiakban azt vizsgáltam, hogy a Hivatal miként járt el a telepek működését kifogásoló panaszokra.
Jelen esetben a sérelmezett állapotot az okozhatja, hogy a lakóházak, a zavaró tevékenységet végző, és elsősorban jelentős forgalmat indukáló telepek közelében vannak. A kis távolság miatt az üzemelés környezeti hatásai (elsősorban zaj, por) fokozottan érinthetik a környező házak lakóit.
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozatában kifejtette, hogy az „Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. (…) A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon.”
A 21/1997. (III. 26.) AB határozat szerint „a hatóság – amennyiben nem tartja teljesíthetőnek az ügyfél kérelmét, vagy nem fogadja el az ügyfél jogi érvelését – erre köteles döntésében külön kitérni, mind ténybelileg, mind jogilag alátámasztva elutasító döntését. Ha ugyanis nem ezt teszi (…) az ügyfélnek formálisan megvan ugyan a jogorvoslathoz való joga, ám annak hatékony gyakorlása nehézségekbe ütközik.”
Az Alkotmánybíróság 28/1994. (V.20.) AB határozata szerint az egészséges környezethez való jog, mint alapjog elsősorban az érvényesüléséhez szükséges állami kötelezettségekben ölt testet, „önállósult és önmagában vett intézményvédelem”, az Alkotmány e jog megvalósulásának garanciáit emeli az alapjogok szintjére. A testület értelmezésében a jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.
Az Alkotmánybíróság a 27/1995. (V. 15.) AB határozatban kifejtette, hogy „az egészséges környezethez való jog érvényesítése állami kötelezettség. Az érvényesítés egyik eszköze az épített környezet védelme. Az épített környezet védelméhez hozzátartozik a települési környezet védelme. A települési környezet védelme kiterjed a lakóterületekre.”
Mint az a tényállási részben szerepel, a panaszosok 2003. május 8-án kelt, a Hivatalhoz címzett beadványukban egyértelműen arról nyilatkoztak, hogy a R. 8. §-a alapján kérik a Hivatal eljárásának megindítását.
A R. 8. §-a szerint „A jegyző a telepengedéllyel kapcsolatban az engedély megadásakor – vagy lakossági bejelentésre indított vizsgálat, illetve a hatósági ellenőrzések megállapításai alapján később is – megfelelő határidő kitűzésével kötelezheti a telepengedély jogosultját meghatározott átalakítások vagy változtatások elvégzésére, illetve intézkedések megtételére. Abban az esetben, ha a telepengedély-köteles tevékenység folytatója a) tevékenységi körét engedély nélkül változtatta meg, illetve engedély nélkül további tevékenységgel bővítette, b) a tevékenységére vonatkozó jogszabályi előírásoknak nem tesz eleget, c) telepe a hatályos jogszabályi, valamint az engedély alapját képező feltételeknek nem felel meg, illetve az (1) bekezdésben előírt követelményeket nem teljesíti, továbbá d) felszólítás ellenére sem teszi meg a szükséges intézkedéseket, a jegyző határozattal, az észlelt hiányosságok megszüntetéséig, de legfeljebb 90 napra, a tevékenység telephelyen történő gyakorlását felfüggesztheti, korlátozhatja (különös tekintettel a napi üzemeltetési, nyitvatartási időtartamra), vagy a telepet ideiglenesen bezárathatja.”
Az Áe. 16. § (3) bekezdése szerint a kérelmeket tartalmuk szerint kell elbírálni. A hatóság eljárási kötelezettségét az Áe. 4. § (1) bekezdése rögzíti, eszerint a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. 
Az Áe. értelmében az „államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg” (13. § (1) bekezdés), az eljárás lezárásaként a közigazgatási szerv az ügy érdemében határozatot hoz (42. § (1) bekezdés).
Ha a panasz egyértelműen a telepek működésével kapcsolatos, a jegyzőnek a R. alapján kell eljárnia. Bár az R. alkalmazásában csak a közvetlen szomszédok (a teleppel közös határvonalú, telekhatárú telkek tulajdonosai, használói, stb.) minősülnek ügyfélnek a telepengedélyezési eljárásban, ez nem jelenti azt, hogy a nem közvetlen szomszédok a telep működésével kapcsolatban panasszal ne léphetnének fel, ilyen esetben a R. idézett 8. §-a szerint az eljáró hatóság kötelessége a bejelentésben foglaltak vizsgálata és a szükséges intézkedések megtétele. (Megjegyzem a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.) pontosította az adott eljárás ügyfeleinek körét, és éppen a vizsgált ügyekben ügyféli jogállást biztosít a 15. § (2) bekezdése.) A kiadott telepengedélyeket a jegyzők ellenőrzik, e körben ellenőrzik az engedélyekben támasztott feltételek végrehajtását, amelyek alapján az engedélyek megadásra kerülhettek, így – egyebek mellett – az engedélyezett tevékenységek környezetre gyakorolt hatását, a zaj és légszennyezést. Ekkor van mód tehát a környezethasználat végzésének vizsgálatára is a szakhatóságok bevonásával. A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 6. §-a értelmében ugyanis „A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy a) a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő; b) megelőzze a környezetszennyezést; c) kizárja a környezetkárosítást.”
A jegyző a R. 8. §-a alapján benyújtott lakossági panasz alapján köteles a megfelelő intézkedésre kötelezni, vagy a tevékenységtől eltiltani a tevékenység gyakorlóját, de természetesen dönthet ezek szükségtelenségéről is.
A jegyzői intézkedések kezdeményezői ekkor az államigazgatási eljárásban ügyfelek (Áe. 3. § (4) bekezdés). A jegyző a törvény alapján köteles a megtett intézkedésekről – vagy azok szükségtelenségéről – határozatot hozni, és azt velük is közölni. A határozat tartalmi kellékeire, a jogorvoslati lehetőségre való felhívásra pedig az Áe. rendelkezései az irányadók. 
Megállapítom, hogy a jegyző az ügyben nem tett teljes mértékben eleget eljárási kötelezettségének, az ügyben érdemben nem járt el, a kérelem tárgyában az R. alapján ugyanis nem hozott határozatot. A jegyző mulasztása elzárta a panaszosokat a jogorvoslati lehetőségüktől. A jegyző azon mulasztása, hogy érdemi döntést nem hozott a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz, a jogorvoslathoz, valamint az egészséges környezethez való jogokkal összefüggő visszásságot okozott. 
A mulasztás ugyanakkor az eltelt időre tekintettel ma már orvosolhatatlan. A panaszosok jogaikat adott esetben csak egy új eljárás keretében érvényesíthetik. 

Hangsúlyoznom kell, hogy a kifogással érintett útvonallal kapcsolatos intézkedések a Hivatal hatáskörébe tartoznak, ő gyakorolhatja az érintett úttal kapcsolatos kezelői jogokat, és illetékes ezzel összefüggésben intézkedések megtételére. A Hivatal mint az érintett útvonallal kapcsolatos kezelői jogok gyakorlója 30 km/h sebességkorlátozó tábla kihelyezésével igyekezett kezelni a problémát, mely ugyanakkor forgalomtechnikai változtatásokkal nem szüntethető meg. A lakókat ugyanis a nagy számú, telephelyekről távozó, illetve oda visszaérkező, vagyis a házak előtt elhaladó teherautók (gyakran több tonnás járművek) által keltett negatív környezeti hatások zavarják. A problémát tehát a közúti szállításból adódó zaj és levegőterhelés okozza, az utcát a lakókon kívül leginkább a vállalkozások járművei veszik igénybe, ezért a zavaró hatások forrásául alapvetően ezek szolgálnak. Nem kétséges, hogy az engedélyezett tevékenységek tevékenységi jellegükből eredően gyakori szállításokat tesznek szükségessé a lakóövezetben az egyetlen számukra is igénybe vehető úton. 
Mint ahogyan az OBH 3166/2003. számú ügyben megállapítottam „A zajos, bűzös tevékenységet folytató telepeknek a településen belüli elhelyezkedését tehát alapvetően határozza meg a helyi önkormányzat szabályozási terv, fejlesztési elképzelése. És ebbe, mint már rámutattam, a lakosságnak igen csekély a beleszólása”.
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 8. § (1) bekezdése értelmében a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében többek között a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme. Az Alkotmány 42. §-a szerint: „A község, a város, a főváros és kerületei, valamint a megye választópolgárainak közösségét megilleti a helyi önkormányzás joga. A helyi önkormányzás a választópolgárok közösségét érintő helyi közügyek önálló, demokratikus intézése, a helyi közhatalomnak a lakosság érdekében való gyakorlása.” Mind az Alkotmánybíróság, mind az országgyűlési biztosok többször foglalkoztak az önkormányzatnak a helyi építési szabályzat és településrendezési tervek megalkotásával kapcsolatos önállóságával. Az Alkotmánybíróság a 69/2002. (XII.17.) sz. AB határozatával többek között éppen az Étv. vizsgálata kapcsán fejtette ki:
„Az Alkotmánybíróság megítélése szerint a helyi építési szabályzat és a településrendezési tervek elfogadását megelőző (fentebb vázolt) sajátos eljárás nem változtat azon a tényen, hogy a döntést az önkormányzat alkotmányos, és törvényekben foglalt joga (s bizonyos körben kötelezettsége) meghozni, nem változtat azon, hogy az önkormányzat viseli a felelősséget az általa meghozott rendeletért. (Viseli a jogi felelősséget a rendelet törvényességéért, és viseli a politikai felelősséget a választópolgárok felé.)” Az AB állásfoglalását is figyelembe véve több hasonló ügyben is megállapítottam, hogy  az önkormányzati rendelettel jóváhagyott településrendezési tervek tartalma szakmai helytállóságának vizsgálatára nincs hatásköröm. Az önkormányzat rendeletalkotási jogán belül szabadon dönt a település területének felhasználásáról, ezért nincs lehetőségem a vitatható településrendezési állapot közvetlen befolyásolására.
A konkrét esetben a telepek településen belüli kedvezőtlen elhelyezkedése és megközelíthetősége miatt megoldást csak anyagi eszközöket igénylő beruházás jelenthetne. A teherforgalom elterelésére ugyanis jelenleg nincs mód, a problémát a mai úthálózaton megoldani nem lehet. A végleges megoldást a szervizút megépítése jelenthetné információim szerint. Nyilvánvaló ugyanakkor, hogy ez jelentős anyagi erőforrásokat igényel, melynek befolyásolására az országgyűlési biztos eszközei elégtelenek.
Jeleznem kell, hogy a panaszosok jogsérelmének elbírálása a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) alapján is lehetséges.
A Ptk. 188. §-a szerint, ha a birtokost birtoklásában zavarják, birtokvédelem illeti meg. Akit birtoklásában zavarnak, a jegyzőtől egy éven belül kérheti a zavarás megszüntetését (Ptk. 191-192. §). A gyakorlat szerint a birtokháborítás megvalósulhat a határértéket el nem érő, de zavarónak minősülő magatartással is. A jegyző a birtokvédelem kérdésében határozatot hoz, melynek megváltoztatását a kézbesítésétől számított tizenöt napon belül bármelyik fél a bíróságtól kérheti.
Felhívom továbbá a figyelmet a bíróságon előterjeszthető szomszédjogi igényre, valamint a tulajdonjog háborítatlanságát védő per megindításának lehetőségére. A Ptk. kimondja, hogy a "tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné" (Ptk. 100.§), valamint hogy a "tulajdonos követelheti a jogellenes beavatkozás vagy behatás megszüntetését" (Ptk. 115. § (3) bekezdés). A szomszédjogi perben a sérelmet szenvedett szomszéd követelheti az ilyen cselekmény abbahagyását, ha pedig ismétléstől lehet tartani, a jövőre való eltiltást, továbbá az ilyen cselekményből eredő esetleges kárának megtérítését is. A szükségszerű és a szükségtelen zavarás közötti határvonalat „érdekösszemérés” alapján határozza meg a bíróság: amilyen mértékben szükségszerű a zavarás, olyan mértékben tűrési kötelezettséget jelent a szomszédnak, illetve amilyen mértékben szükségtelen, olyan mértékben korlátozza a tulajdonos használati jogát. Jelen ügyben is hangsúlyozni kívánom, hogy a szomszédság jogi fogalma tágabb, mint a köznapi értelme; a szomszédság határa jogilag addig terjed, ameddig maga a szükségtelen zavarás. A tulajdonjog háborítatlanságát védő perben a tulajdonos azt követelheti, hogy a háborító ezt a magatartását hagyja abba, követelheti továbbá, hogy a bíróság a jövőre nézve tiltsa el őt a háborítás ismétlésétől.
Jelzem, hogy mivel a sérelmezett állapot több mint egy éve fennáll, birtokvédelmi kérelmet már csak a bíróságnál lehet előterjeszteni (Ptk. 191-192. §). 
Az épületekben a lakók megítélése szerint a forgalom hatására bekövetkezett állagromlás miatt az érintettek kártérítési igénnyel léphetnek fel. Amennyiben az „ipari forgalom” az úttestben, illetve az az alatt húzódó közművekben is kárt okoz, károsult lehet ezek kezelője, illetőleg tulajdonosa is, aki a köztulajdon védelme, illetve a kárveszély elhárítása érdekében szintén felléphet.

Figyelemfelhívás 
A kifejtettekre tekintettel a konkrét ügyben kezdeményezéssel nem élek, az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján azonban felkérem Eger Megyei Jogú Város Jegyzőjét, hogy a lakossági panaszbeadványokkal kapcsolatban a jövőben minden esetben a vonatkozó anyagi és eljárási jogszabályok rendelkezéseinek megfelelően járjon el.
Felkérem, hogy amennyiben a hozzám forduló panaszosok problémái fennállnak, új beadvány érkezése esetén a R. 8. §-a alapján járjon el, érdemi döntését pedig foglalja határozatba.
Bár az üzemek tevékenységéből valamely környezeti elem határérték feletti terhelésére vonatkozó adatot a vizsgálat nem tárt fel, tény, hogy a kifogásolt jelenség a környéken élők mindennapi életminőségét károsan befolyásolja. Az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felkérem ezért Eger Megyei Jogú Város Polgármesterét, hogy – mivel a probléma végleges megoldására alapvetően csak a lakókörnyezetet teljesen elkerülő szervizút megépítése jelenthet megoldást – tárja a képviselő-testület elé a jelentésben feltárt problémát, és valamennyi érintett (vállalkozások, lakosság képviselői) bevonásával, együttműködésük szorgalmazásával járuljon hozzá a probléma mielőbbi megoldásához.

Budapest, 2006. június 19.

Lenkovics Barnabás sk.