Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3389/2005. sz. ügyben

Előadó: dr. Hajas Barnabás

Az eljárás megindulása
A hivatalomhoz forduló panaszos azt sérelmezte, hogy az Országos Széchényi Könyvtár (OSZK) Kisnyomtatványtárában – arra hivatkozva, hogy kutatása tárgyaként azt jelölte meg, hogy „unatkozik” – megtagadták az általa kért latin nyelvű szövegekről fénymásolat készítését.
Tekintettel arra, hogy a beadványban felvetett probléma alapján a művelődéshez való jog (Alkotmány 70/F. § (1) bekezdés) sérelmének, illetve közvetlen veszélyének gyanúja nem volt kizárható, vizsgálatot rendeltem el.
Vizsgálatom eredményes befejezése érdekében az OSZK főigazgató-helyettesétől tájékoztatást, és a rendelkezésére álló dokumentumok megküldését kértem.

A megállapított tényállás
Az OSZK Kisnyomtatványtárában ún. „B.” jelű, általános (nem kutatói) olvasójeggyel rendelkező panaszos, 3 db., XVIII. szd-i, egyedi, nyomtatványt kért kutatási céllal. A Kisnyomtatványtárban lévő 1952. előtt megjelent anyagokról – állományvédelmi okokból – osztályvezetői engedéllyel lehet fénymásolatot készíttetni. Ennek feltétele egy kutatási nyilatkozat, amelyben – egyebek mellett – a kutatás céljáról is nyilatkozni kell. A szolgálatban lévő szakkönyvtáros arról tájékoztatta a panaszost, hogy a kutatás céljának megjelölése nélkül nincs mód sem a kutatás, sem pedig a másolatkészítés engedélyezésére. Ezt követően a panaszos a nyilatkozaton a kutatás céljaként az „Unatkozom” szót használta.
Ezt követően az ügyeletes könyvtáros tájékoztatta a panaszost, hogy így nem vállalják a másolást, de a panaszos nem változtatott álláspontján. Ezt követően a panaszos – nyomtatványok másolására irányuló – kérését elutasították.
A panaszos az általános főigazgató helyetteséhez fordult. Figyelemmel azonban arra, hogy a panaszos ragaszkodott kutatási célként megjelölt bejegyzéséhez, az egyeztetés is sikertelen volt.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.

A vizsgálat megállapításai
Először hatáskörömet vizsgáltam meg. Megállapítottam, hogy az OSZK közszolgáltatást végző szerv, ezért eljárása vizsgálatára kiterjed az országgyűlési biztosok hatásköre.
Ezt követően azt vizsgáltam, hogy az OSZK eljárása a művelődéshez való joggal összefüggő visszásságot okozott-e, vagy azt veszélyeztette-e. Ennek során figyelemmel voltam arra, hogy az egyes alapjogok korlátozhatóságával kapcsolatban az Alkotmánybíróság a szükségesség, alkalmasság, arányosság hármas követelményét határozta meg. „Az állam akkor nyúlhat az alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvető jog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát önmagában nem elegendő, hogy az másik alapjog vagy szabadság védelme vagy egyéb alkotmányos cél érdekében történik, hanem szükséges, hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyen egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. Alkotmányellenes a jog tartalmának korlátozása, ha az kényszerítő ok nélkül, önkényesen történik, vagy ha a korlátozás súlya az elérni kívánt célhoz képest aránytalan.” [30/1992. (I.26.) AB hat., ABH 1992. 167., 171.]
Alapjog elsősorban azért korlátozható, mert más alkotmányos jog védelme ezt kívánja, nem pedig azért, mert valamilyen elvont társadalmi vagy állami érdek – így különösen közérdek – ezt szükségessé teszi. 
Az Alkotmánybíróság gyakorlata szerint tehát az alapjog-korlátozás alkotmányosságának feltétele, hogy a szükségesség, alkalmasság és arányosság követelménye együttesen fennálljon.
A vizsgált ügyben nem kétséges, hogy az OSZK – az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettségével összhangban – éppen a művelődéshez való jog jövőbeni biztosítása egyedi, pótolhatatlan, a nemzeti értéket képező XVIII. századi nyomtatványok megóvása érdekében állapított meg – korlátokat is tartalmazó – kutatási szabályokat. Ez azt jelenti, hogy a korlátozás éppen a művelődéshez való jog jövőbeni biztosítása érdekében szükséges.
Álláspontom szerint a felállított korlátozás arányban áll az elérni kívánt céllal, ugyanis érdemi és valós kutatási cél megjelölése esetén az OSZK engedélyezi a kutatást, illetve másolatok készítését.
A nemzeti értéket képviselő egyedi kisnyomtatványok (valamint valamennyi védett könyv, nyomat, nyomtatvány stb.) megóvásának nem kizárólagos, ám egyik fontos módja az engedélyhez kötött kutatás. Úgy vélem, hogy a művelődéshez való jog – eljövendő generációkra is figyelemmel történő – biztosítása sokkal nehezebben, költségesebben lenne megvalósítható a panaszban érintett korlátozás nélkül.
A korlátozás természetesen semmilyen körülmények között nem vezethet oda, hogy bármilyen kutató ne férhessen hozzá a kutatáshoz szükséges dokumentumokhoz.
Összességében tehát a panasz alapján lefolytatott vizsgálatom során alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem, vizsgálatomat ombudsmani intézkedés nélkül lezártam.

Budapest, 2006. december 21.
Takács Albert sk.