Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3297/2005. számú ügyben

Előadók:  dr. Sipos Beáta
dr. Szántó Eszter

Az eljárás megindulása
Az Országgyűlési Biztos Hivatalához egy országgyűlési képviselő juttatta el egy, a zebegényi Időskorúak Otthonában élő asszony panaszbeadványát, aki a személyi térítési díj mértékének emelkedését sérelmezte.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam és tájékoztatást kértem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjétől, a Pest Megyei Önkormányzat főjegyzőjétől, továbbá munkatársaim helyszíni vizsgálat keretében megtekintették az intézményt. 

Alkalmazott jogszabályok
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (Sztv.)
1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (SzCsM rendelet)

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
58. § (1) Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén - törvényben meghatározott esetek kivételével - megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.
64. § A Magyar Köztársaságban mindenkinek joga van arra, hogy egyedül vagy másokkal együttesen írásban kérelmet vagy panaszt terjesszen az illetékes állami szerv elé.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai
Az intézmény korábbi fenntartója a Katolikus Kereszt Alapítvány 2003. május 18-án csődhelyzet miatt, biztos kijelölését, majd 2003. május 20-tól az ellátás biztosítását kérte a Pest Megyei főjegyzőtől. Ahogy arról az OBH 2945/2003. számú jelentésemben számot adtam, vizsgálatot folytattam már több, a korábbi fenntartó által működtetett Pest megyei intézményben. Ennek során megállapítottam, hogy a Pest Megyei Önkormányzat nem képes a megszűnő otthonokból távozni kényszerülők azonos (vagy legalább közel azonos) szintű elhelyezésére saját intézményrendszerén belül, másrészt az adott épületekből az idősek, önként nem hajlandók távozni. Így az ellátottak együttműködésére jellemzően nem lehet számítani, hiszen a jelenlegi körülmények között, 1-2 ágyas, fürdőszobás lakrészekben élnek, amiért jelentős, nem ritkán több millió forintos egyszeri hozzájárulást fizettek.
Ilyen színvonalú elhelyezésre a megyei ellátórendszerben nincs mód. Az idősek az egyszeri hozzájárulásokat, legtöbbször saját ingatlanaikat (otthonaikat) eladva tudták csak befizetni az alapítványnak, így más helyre sem tudnak kiköltözni. A vizsgálati jelentésemben megállapítottam, hogy „a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal helyszíni vizsgálatának tapasztalatai alapján megtette a szükséges intézkedéseket és a Pest Megyei Önkormányzat főjegyzője ellátási kötelezettségét teljesítve mind az öt helyszínen, biztosítja a teljes körű ellátást”.
Jelen vizsgálatom során a közigazgatási hivatal vezetője arról tájékoztatott, hogy „a főjegyző ellátási kötelezettségének (a megfelelő megyei kapacitás hiányában) ideiglenesen a jelenlegi helyszíneken tesz eleget, biztosítva többek között a gyógyszer, az élelmezést és a szakszerű ápolást-gondozást.” A közigazgatási hivatal legutóbb 2004. szeptember 15-én tartott átfogó ellenőrzést a volt Katolikus Kereszt Alapítvány által fenntartott intézményekben, Zebegényben, Szobon, Verőcén és Vácott. (Az Alapítvány Gödöllőn is működtetett egy intézményt, itt azonban az ellátás már megszűnt.) A közigazgatási hivatal vizsgálata az alábbiakat állapította meg:
A Katolikus Kereszt Alapítvány Pest megyében öt helyen látott el időseket. Ezek közül egyedül a zebegényi idősek otthona rendelkezett működési engedéllyel. A 2004. július 31-i állapot szerint Zebegényben 46 ellátottat gondoztak, az ápolásukat egy főnővér, hat nővér és félállásban egy ápoló látta el. Az idősek otthonában intézményi orvos dolgozik. Az ellenőrzés megállapítása szerint „a szakmai létszám alkalmas arra, hogy az alapvető ápolási-gondozási igényeket ki lehessen elégíteni, azonban nem éri el az 1/2000. SzCsM rendelet 2. sz. mellékletében meghatározott mértéket. Különösen nagy problémát jelent, hogy egyik otthonban sem dolgozik mentálhigiénés szakember vagy foglalkoztató. (…) A mentálhigiénés ellátás hiánya fokozott veszélyt jelent, ugyanis a jelenlegi bizonytalan jogi helyzetben (ideiglenes ellátás) az életkoruk miatt amúgy is sérülékenyebb idős emberek megnyugtatást, bátorítást, lelki támogatást igényelnek. Az ápoló-gondozói munkát nagy körültekintéssel és lelkiismeretesen végző dolgozók sem tudják pótolni ezt a hiányosságot. Feltétlenül szükséges szakember alkalmazása.”
Az intézmény tárgyi feltételei kapcsán több problémát állapított meg az ellenőrzés, így azt, hogy a helyt adó épület nem rendelkezik szakhatósági hozzájárulásokkal. A tárgyi feltételek hiánya a zebegényi otthonban a legkirívóbb. Itt „a csatornarendszer nem alkalmas a szennyvíz biztonságos elvezetésére, állandó beázások vannak, a falak repedezettek, összesen kb. 10 fő szobája nem fűthető. Őket a hideg idő beálltával átköltöztetik más szobába, mert olajradiátorokkal sem lehet a fűtést megoldani, mivel az elektromos vezetékek nem bírják a fokozott terhelést és kigyulladhatnak. A kémény átépítésre szorul.” Minden otthonra jellemző, hogy hiányoznak a zuhanyzókban és WC-ékben a szükséges kapaszkodók. 
Az intézmény iratanyagának áttekintése során a közigazgatási hivatali ellenőrzés megállapította, hogy a jogszabály által előírt szabályzatok, dokumentáció döntő többségével rendelkeznek. Hiányosságként tárták fel azonban, hogy nem található minden ellátottra gondozási terv, az átadófüzetekből hiányzik a sorszámozás és a hitelesítés. Ugyanakkor egyik otthonban sem működött érdekképviseleti fórum. 
A Pest Megyei Önkormányzat főjegyzője az intézmények kapcsán az alábbiakról tájékoztatott: 2003-ban egyik napról a másikra derült ki, hogy a megyei önkormányzatnak kell gondoskodnia a Katolikus Kereszt otthonaiban élők gondozásáról. „A megyei önkormányzat saját intézményrendszerében nem tudta a közel 150 idős személy gondozását biztosítani, tekintettel arra, hogy valamennyi intézményünk 100%-os kihasználtsággal működik és emellett csaknem 800 beutalt – rászoruló – személy vár elhelyezésre”. Az önkormányzatnak egyrészt azonnali forrást kellett biztosítani a folyamatos élelmezés és gyógyszerellátás biztosítására, másrészt problémát jelentett az ingatlanok tulajdoni helyzetének tisztázatlansága, a nagy összegű közüzemi és egyéb tartozások kezelése, illetve az intézményben foglalkoztatottak munkajogi helyzete.
Ez utóbbi probléma megoldására, valamint az intézményi feladatok ellátására a Pest Megyei Önkormányzat közhasznú megállapodást kötött először a Sződligeti Viktor Speciális Otthon Lakóiért Alapítvánnyal, majd 2004. december 17-én a Magyar Vöröskereszt Pest Megyei Szervezetével (a továbbiakban: Magyar Vöröskereszt). A Magyar Vöröskereszt 2005. január 1-jétől biztosítja az intézményekben a teljes körű ellátást. A megyei önkormányzat ennek finanszírozására – a közhasznú szerződés 12. pontja alapján - a Magyar Vöröskereszt számára átadja a biztosított állami normatíva támogatást, valamint a térítési díjakból származó bevételt. A szerződés teljesítéséről a Magyar Vöröskereszt évente beszámolót készít a fenntartónak (szerződés 14) pontja).
A lakókkal a megyei önkormányzat egyéni megállapodást kötött az ellátás igénybevételéről, és az azért fizetendő térítési díjról. „A lakók közül néhányan nem kívánták igénybe venni a megyei önkormányzat ellátását, írásos nyilatkozatban lemondtak róla. Eddig 12 személy élt ezzel a lehetőséggel. A Katolikus Kereszt Alapítvánnyal kötött megállapodásukra hivatkozva lakrészüket nem hagyták el, továbbra is az ingatlanban laknak. Részükre a fenntartási költségekhez való hozzájárulásként ún. lakhatási díjat állapítottunk meg. Számukra az önkormányzat szolgáltatást nem nyújt. (…) Az otthonokban élő személyek a teljeskörű ellátásért az egyéni megállapodásokban foglaltaknak megfelelően jövedelmük maximum 80%-ig fizetnek térítési díjat. A feladatellátás megkezdésekor – figyelemmel a nehéz helyzetben lévő - a körülmények miatt lelkileg megviselt gondozottak számára, egyéni kérelmek alapján a főjegyző saját hatáskörében lehetőséget biztosított a térítési díj csökkentésére, így a gondozottak egy része saját helyzetüknek megfelelően jövedelmük 60- ill. 70 %-ig fizettek ez év áprilisáig térítési díjat. (…) Az önköltség magas összege, a megyei önkormányzat anyagi helyzete, továbbá a Katolikus Kereszt Alapítvány volt intézményeiben élő személyek ellátására biztosítható korlátozott források miatt, továbbra nem áll módunkban kedvezményeket senki számára biztosítani. (…) A térítési díj emelése tehát nem történt, a fizetendő díj mértéke csak azon személyek esetében lett magasabb, akik korábban kedvezményben részesültek.” 
Az Sztv. értelmében „a személyes gondoskodást nyújtó ellátásokért térítési díjat kell fizetni” (114. § (1) bekezdés). A törvény rögzíti a személyi térítési díj mértékének maximumát is, eszerint az idősek otthonában a térítési díj nem haladhatja meg a jogosult havi jövedelmének 80%-át (117. § (2) bekezdés d) pont).
Tekintettel arra, hogy a fenntartó Pest Megyei Önkormányzattal kötött megállapodások szerint az ellátottak jövedelmük 80%-áig kötelesek személyi térítési díjat fizetni, a fenntartó eljárása megfelel az Sztv. szabályainak. Ezért a térítési díj meghatározása kapcsán alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem észleltem. 
Az iratok áttekintését követően munkatársaim 2005. október 12-én helyszíni vizsgálatot folytattak az intézményben, mely során az alábbiakat állapították meg:
Az idősek otthona Zebegény üdülőövezetében található. A település üdülőterületén a csatornázás a nagy szintkülönbség miatt nem megoldott, így az intézmény ingatlanán is emésztőrendszer van. A kerítés mellett lépcső vezet le a zebegényi vasútállomásra, illetve autóúton gépjárművel lehet a település központjába jutni. Az intézmény kapuja napközben nyitva van, csak éjszakára zárják be, portaszolgálat nem működik. Elkóborlások ennek ellenére az intézményben nem fordultak elő. 
Az ingatlanon két lakóház áll. A nagyobbik épületben – mely háromszintes - található a mosókonyha, az étkező, a konyha, a nővérszoba, a főnővér szobája, valamint 16 lakószoba. A kisebbik ház kétszintes, a helyszíni vizsgálat idején ennek már csak az alsó szintjén, három szobában laktak. A kisebbik épületet ugyanis hamarosan kiürítik, a lakók átköltöznek a nagyobb épületbe. 
Az SzCsM rendelet értelmében a személy gondoskodást nyújtó intézményt úgy kell kialakítani, hogy az épületek építészeti megoldásai tegyék lehetővé az akadálymentes közlekedést (4. § b) pont). Megállapítom, hogy az épületekbe való bejutás, illetve az épületek között közlekedésre szolgáló utak esetében az intézmény megfelel ennek a jogszabályi követelménynek. Azonban az épületeken belüli közlekedést tekintve az akadálymentes közlekedés már nem megoldott. A nagyobb épület emeletén élő idős emberek számára a szobájuk és az épület más emeletén lévő közösségi helyiségek közötti közlekedés nehézkes lehet, mivel kizárólag lépcső áll a rendelkezésükre. Az akadálymentes közlekedés hiánya visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált szabad mozgáshoz fűződő joggal összefüggésben. 
Az intézményben jelenleg 20 fő, 60 és 95 év közötti idős él, 7 férfi és 13 nő. Két darab két fős szoba van – az egyikben egy anya és a lánya, a másikban egy anya lakik a fiával -, a többi lakó saját szobával rendelkezik. Két olyan lakó van, akik lakhatási díjat fizetnek, melynek alapja az általuk használt lakrészek alapterülete. Ők az ellátásukról maguk gondoskodnak, az intézmény által nyújtott szolgáltatásokat nem veszik igénybe.
A megyei önkormányzat az alapítvány dolgozóinak nagy többségét továbbfoglalkoztatta. A foglalkoztatással kapcsolatos feladatok ellátását a közhasználati szerződés értelmében a Magyar Vöröskereszt biztosítja. A négy volt Katolikus Kereszt intézményben összesen 30 főnyi szakszemélyzet (nővérek, gondozónők) 9 takarító, 2 mosónő, 1 konyhai dolgozó, 1 gazdasági vezető és 4 karbantartó dolgozik. Az ellátottakkal közvetlenül foglalkozók képzettségi aránya megfelel az SzCsM rendeletben foglaltaknak. Eszerint ugyanis az ilyen munkatársak legalább 80%-ának kell szakképzettnek lennie (6. § (1) bekezdés). A 30 ápolónő és gondozó közül 6-nak nincs szakképesítése, ez az arány megfelel a jogszabályban előírtaknak.
A zebegényi intézményben hét főállású ápoló – egy főnővér és nyolc ápolónő - gondoskodik a 20 lakóról. Az ápolónők 12 órás műszakban dolgoznak, nappal két, éjszaka egy fő tartózkodik az intézményben. Ők a nővérszobában tudnak átöltözni, és itt tudják személyes tárgyaikat, ruházatukat elzárni. A mosókonyhából nyílva, pedig egy személyzeti mellékhelyiség áll a rendelkezésükre.
A gondozói létszám meghaladja az SzCsM rendeletben meghatározott minimális létszámot. Az SzCsM rendelet 2. számú melléklete értelmében a 100 férőhelyre vetítve az intézményben 24 fő ápoló, szociális gondozónak kell lennie. Az 20 fős intézményben ez – kerekítve – 5 fő ápolót és egy főápolót jelent, amely létszámot az intézményi szaklétszám meghaladja, az ápolók létszámával kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásság nem merült fel.
Egy ekkora intézményben az SzCsM rendelet 2. számú melléklete értelmében heti négy órában diétás nővért és mozgásterapeutát, egy főállású mentálhigiénés munkatársat és úgyszintén egy főállású foglalkoztatásszervezőt kellene foglalkoztatni. Ezen szakmai személyzet hiánya visszásságot okoz a lakók Alkotmányban deklarált legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő jogával összefüggésben.
Az intézmény egy mosó- és egy takarítónőt alkalmaz. A konyhán két ember dolgozik, a napi egyszeri meleg ételt Szobról szállítják, az intézményben csak a reggelit és a vacsorát készítik el. Speciális étrendként az intézmény cukor- és epebetegeknek külön étrendet biztosít. A nagyobb épületben található a konyha és az étkező helyiség. A nővérek tájékoztatása szerint az ellátottak általában a szobájukban fogyasztják el az ételeket.
A lakók saját ruházatukat használják. A mosókonyhában két mosógép található, az intézménynek nincs szárítógépe. A mosás ún. mosási rend szerint alakul, minden ellátott számára biztosítanak egy időpont, amikor a mosónő kimossa a ruháit. A mosás mellé egyúttal kérhető vasalás is.
A nagyobbik épületben lévő szobák nagy többségének nincs külön bejáratú fürdőszobája, az itt élők a közös mellékhelyiséget és zuhanyzót használják. Minden szobában van viszont mosdó. A közös fürdő- és mellékhelyiségben három WC és két zuhanyzó található. A zuhanyzók ún. fürdési rend szerint vehetőek igénybe, minden ellátott számára naponta biztosított a tisztálkodás. A vizesblokkban penészesek a falak, az egyik zuhanyzóba egy műanyag széket állítottak a nehezen mozgó idősek fürdetéséhez, itt zuhanyfüggönyt nem láttunk. A közigazgatási hivatal vizsgálatához képest előrelépést jelent, hogy a mellékhelyiségekben és zuhanyzókban felszerelték a kapaszkodókat. A kisebbik épületben, a lakrészekben található fürdőszobák fala erősen penészes volt, a helyiségekben bűz terjengett.
Az SzCsM rendelet értelmében a bentlakásos intézmény akkor alkalmas gondozási feladatai ellátására, ha „tíz ellátottra legalább egy fürdőkád vagy zuhanyzó, valamint nemenként egy illemhely jut és biztosított a folyamatos fűtés és melegvíz-szolgáltatás” (41. § (4) bekezdés b) pont). A zuhanyzók és WC-k száma megfelel a jogszabályi előírásoknak, ennek kapcsán, valamint a melegvíz szolgáltatás biztosításával kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülmény nem merült fel.
A mellékhelyiségek állapota azonban már komolyabb problémákat vet fel. A penészes falak, a fürdetést segítő fürdetőszék és az alapvető intimitást biztosító zuhanyfüggönyök hiánya visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált legmagasabb szintű testi és lelki egészség, valamint az emberi méltósághoz való joggal összefüggésben. 
Az intézmény egy kazánnal rendelkezik, azzal fűtik az épületeket (a közigazgatási hivatal ellenőrzése óta előrelépés, hogy minden szoba fűtött), október közepétől ígérték a gázfűtés bevezetésének munkálatait. A fűtés biztosítása kapcsán szükségnek tartom a gázfűtés mielőbbi bevezetését, tekintettel arra, hogy a jelenlegi kazán láthatóan rossz állapotban van. 
Az ellátottak saját bútoraikkal rendezték be szobáikat, lakrészeiket. A szobák bútorzata, felszerelése megfelelt az SzCsM rendeletben foglalt, a tárgyi feltételekre vonatkozó követelményeknek, miszerint a berendezési, felszerelései tárgyaknak meg kell felelniük „az ellátottak életkori sajátosságainak, egészségi és mozgásállapotának” (4. § c) pont). 
A helyszíni vizsgálat során egyetlen szobában sem láttunk nővérhívó csengőt. A nagyobbik ház emeleti szintjén az egyik lakrészben egy idős vak asszony él egyedül, aki folyamatos segítséget igényel. A kapott tájékoztatás szerint ápolónők óránként ellenőrzik az állapotát, a lakrész ajtaja a helyszíni vizsgálat idején nyitva volt. Megállapítom, hogy a megfelelő jelzőrendszer hiánya az Alkotmányban deklarált élethez és a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okoz. 
Sem a nagy, sem a kisebb épületben nem található a látogatók fogadására, a mentálhigiénés ellátás, illetve a foglalkoztatás biztosítására szolgáló helyiség. Az idősek a látogatókat a szobájukban, illetve jó idő esetén a kertben fogadják. Az SzCsM rendelet értelmében azonban a bentlakásos intézményben biztosítani kell a látogatók fogadására alkalmas helyiséget (41. § (1) bekezdés g) pont). 
Az intézményben nincs mentálhigiénés szakember, a lakók mentálhigiénés ellátásáról nem gondoskodnak. Ez vezethetett ahhoz, hogy a helyszíni vizsgálat egész ideje alatt egy idős asszony végig az étkezőben ült egy asztalnál, míg egy idős férfi a járókeretére támaszkodva állt a szobája előtt. 
Az SzCsM rendelet 54. §-a szabályozza a mentálhigiénés ellátás biztosításának feltételeit. Eszerint a bentlakásos intézmény gondoskodik az ellátást igénybe vevők mentálhigiénés ellátásáról, mely keretében – egyebek mellett - biztosítja a szabadidő kulturált eltöltésének feltételeit, szükség szerint a pszichoterápiás foglalkozást, támogatja az intézményen belül a kis közösségek, társas kapcsolatok kialakulását és működését.
A látogatók fogadására, és a mentálhigiénés foglalkoztatás biztosítására alkalmas helyiség, illetve magának a mentálhigiénés foglalkoztatásnak a hiánya visszásságot okoz az ellátottak emberi méltósághoz, szociális biztonsághoz, illetve a legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogával összefüggésben.
Az intézményben heti egy alkalommal körzeti orvos rendel, a rendelési idő megfelel az SzCsM rendelet 2. számú mellékletében az ekkora intézményre előírt orvosi rendelés óraszámainak. Az épületekben azonban sem külön orvosi rendelő, sem elkülönítő nincs. Az orvos vagy a főnővér szobájában rendel, vagy a szobájában vizsgálja meg az idős beteget. A SzCsM rendelet a bentlakásos intézmények esetében az otthon tárgyi feltételei között említi az egészségügyi ellátás céljára szolgáló helyiség - orvosi szoba, betegszoba – kialakításának kötelezettségét (41. § (1) bekezdés e) pont). 
Az orvosi szoba és az elkülönítő helyiség hiánya visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő joggal összefüggésben.
A gyógyszereket a főnővér osztja be, minden ellátottnak külön dobozokban tartják a napi gyógyszeradagját. A gyógyszerek a főnővér szobájában egy nyitott polcon található dobozban vannak, nincsenek külön szekrényben elzárva. Az egészségügyi szolgáltatások nyújtásához szükséges szakmai minimumfeltételekről szóló 60/2003. (X. 20.) ESzCsM rendelet értelmében az egészségügyi szolgáltatásokhoz szükséges tárgyi minimumfeltételek között szerepel a gyógyszerek szakszerű tárolásának biztosítását (3. § (1) bekezdés aa) pont). A jelenlegi tárolási rend ennek nem felel meg, így a gyakorlat az ellátottak Alkotmányban deklarált élethez fűződő jogával összefüggésben visszásság veszélyét rejti magában.
Az egészségügyi ellátás kapcsán egyebekben megállapítottam, hogy Zebegény községben megoldott a tüdőszűrés, a legközelebbi rendelőintézet Szobon található, az intézmény a váci kórházhoz tartozik. Az intézménybe havonta egyszer jár pedikűrös, ennek költségeit az ellátottak viselik. Fodrászt az otthon nem alkalmaz, a hajvágást az ápolónők végzik, illetve a községbe járnak le az idősek. A nagyobbik épületben található a dohányzóhelyiség, illetve a könyvtár. Nincs azonban az intézménynek raktára, így a vizsgálat idején az inkontinencia betétek a folyosón voltak felhalmozva.
Az intézmény rendelkezésére áll a Magyar Vöröskereszt egy autója, amely a négy volt Katolikus Kereszt Alapítványhoz tartozó (a zebegényi otthon mellett a váci, szobi és verőcei) intézmény számára nyújt segítséget az ellátottak orvoshoz szállításában.
A Magyar Vöröskereszt közreműködésével 2005. március 1-jével szabályozták az intézményben az érdekképviseleti fórum működését, amely a szabályzat szerint negyedévente tart üléseket. Ennek ellenére a helyszíni vizsgálat során egyértelművé vált, hogy a gyakorlatban az érdekképviseleti fórum nem ülésezik. A fórum működésének hiánya az Alkotmányban deklarált kérelemhez és panaszhoz fűződő joggal összefüggésben visszásságot okoz.
Összességében megállapítottam, hogy az intézményben a feltételek a korábbi vizsgálatomhoz képest javultak, mely betudható a fenntartó folyamatos odafigyelésének és komoly anyagi hozzájárulásának, valamint az intézményt működtető Magyar Vöröskereszt szakmai munkájának.

Kezdeményezés
A feltárt alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságok orvoslása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-ának (1) bekezdése alapján kezdeményezem az intézmény fenntartójánál, hogy gondoskodjon
- a hiányzó szakszemélyzet mielőbbi pótlásáról,
- a jelzőrendszer kialakításáról,
- a gyógyszerek szakszerű tárolásáról,
- a csökkenő ellátotti létszámra tekintettel a most még hiányzó helyiségek ki- és átalakításáról mentálhigiénés, foglalkoztató, látogatók fogadására alkalmas helyiségek, orvosi rendelő),
- a közös mellékhelyiségek megfelelő állapotának biztosításáról, és az idősek igényeinek megfelelő felszereltségéről,
- az érdekképviseleti fórum szabályszerű működtetéséről.

Budapest, 2005. december 9.

Lenkovics Barnabás sk.