Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2999/2005. számú ügyben

Előadók: dr. Kristó Annamária
dr. Borza Beáta
A vizsgálat megindulása
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosaként az egészségügyi ellátást végző intézmények vizsgálata során számos olyan panasszal találkoztam, amelyek kifejezetten az ellátás minőségét, szakszerűségét, a diagnosztika alaposságát és gyorsaságát érintik. Természetesen az országgyűlési biztos nem foglalhat állást a medicina körébe tartozó kérdésekben, ugyanakkor nem hagyható figyelmen kívül, hogy az ellátás körülményei szoros összefüggésben vannak az ellátás minőségével.
Erre való tekintettel vizsgálatom arra irányult, hogy feltárjam Fejér megyében a mentés és a sürgősségi betegellátás működését, az esetlegesen fellelhető problémákat, az egészségügyi szolgáltatók közötti együttműködés intenzitását.
Vizsgálatom célja a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való alkotmányos jog, illetve az élethez való alkotmányos jog érvényesülése a sürgősségi ellátás kapcsán egy-egy kiemelt intézmény működésén keresztül.

Érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény
A mentésről szóló 20/1998. (VI. 3.) NM rendelet
Az egészségügyi ellátás folyamatos működtetésének egyes szervezési kérdéseiről szóló 47/2004. (V. 11.) ESzCsM rendelet (hatályba lépett: 2004. május)

Megállapított tényállás
A mentés és sürgősségi ellátás Fejér megyei gyakorlatának megismerése érdekében munkatársaim helyszíni vizsgálatot folytattak az Országos Mentőszolgálat Székesfehérvári Központjában, valamint a Fejér Megyei Szent György Kórházban. 
2005. tavaszától megkezdődött az Országos Mentőszolgálat átszervezése, ami azt jelenti, hogy a statisztikai régióknak megfelelő ellátási területre alakul át az egész rendszer, ezzel szervezetileg megszűnt a régi megyei struktúra. A volt Fejér megyei mentő szervezet 2005. április 15-től az Közép-Dunántúli Régió szervezeti részekét működik tovább. 
Az OMSZ Székesfehérvári Központja külön erre a célra épült épületben, közvetlenül a Megyei Kórház mellett működik. Az átszervezést megelőzően itt volt a megyei központ. Ebben az épületben vannak a mentőkocsik garázsai, és egy kisebb karbantartó műhely is.
A megyében 35 kocsi áll a szolgálat rendelkezésre, ebből 1 rohamkocsi kizárólag Székesfehérváron, 3 esetkocsi Bicskén, Dunaújvárosban és Székesfehérváron fut. Az ún. konténeres állomásokat – amelyek az ellátást segítették (a kiérkezést gyorsították) – a finanszírozás hiánya miatt felszámolták, így megszűnt a 6-os út mellet Adonynál, és a nyári szezonban Gárdonynál működtetett állomás is.
Az azonnali feladatok esetében az európai normának tartott, 15 perces helyszínre érkezési időt az országos átlagnak megfelelően tudja tartani a szolgálat, azonban javítaná a térség ellátásának színvonalát, ha még Ercsiben és Dunaföldváron is megépülne a tervezett mentőállomás.
A gépkocsik műszaki állapota megfelelő, noha valamennyi gépkocsi többet futott, mint amennyit a gyártó maximumként standardizált. A gépkocsik technikai mentőfelszereltsége megfelel a jogszabályi követelményeknek, a hiányokat tudják pótolni.
A mentési és betegszállítási feladatok megoszlása a megyében: 30 a 70%-hoz. Ez megfelel az OMSZ hasonló országos adatának.
A mentőszervezet az egészségügyi ellátókkal kitűnő kapcsolatban végzi a munkáját, a struktúraváltás pedig nem érződik az ellátás minőségén, azt továbbra is lelkiismeretesen és magas színvonalon nyújtják. Ugyanakkor a mentőszolgálatnál is érződnek a rezidensképzés anomáliái: a szolgálat állományában nincs sem elegendő mentőtiszt, sem elegendő mentőorvos (a megyében mindösszesen 1 főállású mentőorvos van) és ebben a pályaív kilátástalansága, illetve a szakvizsgák elismerésének megváltoztatása miatt (oxyológus nem lehet második szakma!) belátható időn belül nem is várható változás. 
A kivonuló orvosok között részmunkaidős orvosok is dolgoznak, akik a megye területén működő kórházak valamelyikében töltenek be állást. A vonuló állomány tagjai mentőtisztek, mentő ápolók, gépkocsivezetők. A jelenleg érvényes rendeleteknek megfelelő képesítéssel rendelkezik a szervezet minden dolgozója, képesek életmentésre is. 
A korábbi években végzett ombudsmani vizsgálatok alkalmával felmerült az a tény, hogy az OMSZ-nak nincs elfogadott Szolgálati és Működési Szabályzata. Létezik egy tervezet, ugyanakkor továbbra is csupán un. körlevelek, illetve utasítások segítségével irányítják a munkát.
A Fejér Megyei Szent György Kórház megyei fenntartású és ellátási területű kórház, 11 telephelyén látja el a rászorulókat. Az országban elsőként – és ez idő szerint – egyetlenként hozta létre a gyermek sürgősségi betegellátó osztályát. Impozáns új épületegyüttesben alakították ki a sürgősségi osztály mellett a gyermek ambulanciát, a gyerek és újszülött intenzív részleget, természetesen a gyerek osztályt és a szülészetet is. A kisgyermekek melletti folyamatos szülői jelenlétet az erre rendszeresített fürdőszobás szobák teszik lehetővé, továbbá berendezett játszó sarok áll a kisgyermekek rendelkezésére (az ambulancián és az osztályon is). A szakszerű felügyeletet két óvónő segítségével oldják meg. Az intézményben (az anonimitás egyidejű biztosításával) babamentő inkubátor is működik.
A Kórház hozzávetőleg kétszázezer, de például az idegsebészet tekintetében közel négyszázezer(!) rászorulót lát el. A vizsgált intézményen túl, kisebb kapacitással működnek más kórházak is a megyében (Sárbogárd, Enying, Mór stb.). A jelenlegi struktúrában 11 éve működő sürgősségi ellátás (SBO) a jónak mondható tárgyi feltételek mellett, meglehetősen kevés szakemberrel működik, az SBO-n 20 ágy 7 orvossal, emellett még van egy 6 ágyas őrző 2 szakdolgozóval. A betegazonosító szalag intézményi alkalmazása bevált, és azon szerepel a beteg legfontosabb azonosítója, a neve is.
A kórház működési költségeit az OEP az Egészségügyi Alap terhére finanszírozza, ugyanakkor a megyétől, mint fenntartótól – tekintettel a financiális nehézségekre, továbbá arra, hogy 2004-től létszámstop van érvényben – az intézmény nem kap külön támogatást. Ilyen feltételek mellett, nagy kihívás a kórház vezetése számára a szakember utánpótlás, hiszen közel háromszáz főre lenne szükségük. Ugyanakkor, miután a szakképzés jelenlegi struktúrája és a munkahelyek elvárásai meglehetősen összehangolatlan, ez a teher csak nő. A szakiskolák „túlkvalifikált” szakápolókat bocsátanak ki, akik már nem szívesen dolgoznak a betegágy mellett! Ugyancsak anomáliák jellemzik a rezidens képzést. Ezzel együtt nincs elegendő jelentkező a kórházba. Így, a hiányszakmák tekintetében nem ritka a 70 évesnél idősebb orvos, például a radiológusok között.
Felelősségbiztosításra a kórház saját költségvetéséből kell kigazdálkodni az évi 14 millió forintot, amely így évi 25 milliós keretösszeget biztosít. A fenntartó e költséghez úgyszintén nem járul hozzá, az egyes beruházásokhoz nélkülözhetetlen pályázatok önrész fedezetét lehetetlen a közgyűlés támogatása nélkül biztosítani. Ez pedig arra kényszeríti az intézmény vezetését, hogy az egyébként működésre biztosított OEP finanszírozásból gazdálkodjon. 
A kórház fenntartási költségeihez egyéb forrást sem a megyei, sem a városi önkormányzat nem biztosít, a kórház kizárólag az OEP finanszírozási keretéből gazdálkodik. A tárgyi feltételeket pedig pályázatok útján tudják biztosítani.
Összességében a megfelelő működéshez szükséges műszerezettség és diagnosztikai háttér mindkét intézményben megoldott, bár az évkorlátozás (szavatosság lejárta) miatt a kórház - ideértve természetesen a sürgősségi osztályt is - műszerparkjának cseréje akuttá vált. 
Ugyanakkor úgy a mentőszervezetnél, mint a Megyei Kórházban azt tapasztaltuk, hogy a működési problémák részben az állandósult létszámhiányból adódnak. Mindkét egészségügyi szolgáltatónál, minden területen küzdenek a munkaerőhiánnyal, ennek következtében az egészségügyi szakemberek rendkívül túlterheltek.

A vizsgálat megállapításai
A továbbiakban vizsgálatom tárgya az Alkotmányban biztosított, lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog érvényesülésével összefüggésben a mentés és sürgősségi ellátás megvalósulása Fejér megyében.
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvény deklarálja a mentés és a sürgősségi ellátás igénybevételéhez való jogot, ami a Magyar Köztársaság területén állampolgárságra vagy egészségbiztosítási jogviszony fennállására való tekintet nélkül mindenkit megillet. A sürgősségi ellátás pedig a mentés szerves része, ami annyit jelent, hogy a beteg a legrövidebb időn belül (ún. "arany óra") megkapja az állapotának megfelelő ellátást, ennek elengedhetetlen feltétele a sürgősségi osztályok, más néven diagnosztikai centrumok létrehozása. Sürgős szükség, illetve veszélyeztető állapot fennállása esetén, a beteget az egészségi állapota által indokolt sürgősségi ellátásban kell részesíteni.
Az egészségügyi törvény meghatározza az állam felelősségét a lakosság egészségi állapotáért, egyben az állam kötelezően ellátandó feladataként azt is meghatározza, hogy az ehhez szükséges feltételrendszer kialakításával lehetővé váljon a közösségek és az egyének számára egészségi állapotuk megőrzése, védelme és fejlesztése, valamint a lehetséges mértékű helyreállítása.
Az állam kötelezettségét képezi különösen az egészségügyi ellátórendszer, az egészségügyi ellátási kötelezettség és felelősség meghatározása, az egészségpolitika céljait szolgáló finanszírozási, fejlesztési és információs rendszer kialakítása és fejlesztése, ideértve az egészségügyi szolgáltatások minőségének biztosítását és ellenőrzését is. A mentés biztonságos, egységes és összehangolt működéséhez szükséges feltételrendszer biztosítása és megszervezése ugyancsak állami feladat.
A helyi önkormányzat feladata biztosítani a tulajdonában vagy használatában levő járóbeteg-szakellátást, illetőleg fekvőbeteg-szakellátást nyújtó egészségügyi intézmények működését.
Mindebből következően a megfelelő finanszírozás hiánya – különösen a személyi és tárgyi feltételek hiátusai okán – a jelenleg még működő rendszert az ellehetetlenülés határára sodorhatja.
A helyszíni vizsgálat tapasztalatai alapján megállapítottam, hogy a vizsgált egészségügyi intézmények tekintetében mind a mentés, mind pedig az ezzel szorosan összefüggő sürgősségi betegellátás a megyében kiegyensúlyozottan működik. Mindkét vizsgált intézmény szakszerű és összehangolt tevékenysége, valamint a megyei kórházban létrehozott sürgősségi betegellátó osztály működése lehetővé tette az ellátás színvonalának és hatékonyságának zökkenőmentessé válását. A vizsgált alkotmányos jogok szempontjából visszásságot nem tártam fel.
Az egészségügyi ellátás folyamatos működtetésének egyes szervezési kérdéseiről szóló 47/2004. (V. 11.) ESzCsM rendelet 4. §-a szerint a sürgősségi betegellátó rendszer keretében az egészségügyi szolgáltató a külön jogszabályban meghatározott szakmai minimumfeltételeknek megfelelő szolgálatot alakít ki. A folyamatosan hozzáférhető egészségügyi ellátás érdekében ezek a feladatok elláthatók többek között sürgősségi centrum vagy egy-egy szakterület regionális vagy országos feladatait ellátó speciális sürgősségi centrum szervezésével is. Tekintettel arra, hogy a megyében a fentieknek megfelelő egészségügyi ellátás biztosított, külön intézkedést nem kezdeményezek.

Budapest, 2005. szeptember 9.

Lenkovics Barnabás sk.