Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2921/2005. számú ügyben
a Fejér Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság helyszíni vizsgálatáról

Előadók: Kasztovszkyné dr. Szűcs Éva
dr. Izafé Éva

A vizsgálat megindulása
Munkatársaim – az előző évek gyakorlatához hasonlóan – több megyei szervezetet terveztek felkeresni, amelyeknek hatósági, illetve közszolgáltatói tevékenységének az áttekintésével az állampolgári jogok országgyűlési biztosa képet kaphat az alkotmányos jogok helyzetéről. 
Az ellenőrzési programnak megfelelően 2005. május 5-én Székesfehérváron konzultáltak a megyei katasztrófavédelmi igazgatóság vezetőjével, Mihály János ezredessel és a polgári veszélyhelyzet kezelési osztályvezetővel Bárdos Zoltánnal. A megbeszélésen a természeti csapások következtében kialakult károk kompenzációjának megyei tapasztalatait ismerték meg. 
A természeti csapások miatt kialakult veszélyhelyzet, illetve a bekövetkezett károk miatti védekezési, helyreállítási és újjáépítési feladatok ellátására – a katasztrófavédelemmel kapcsolatos speciális, állami feladat végrehajtására – a katasztrófavédelmi szervezetek az 1999. évi LXXIV. törvény alapján jöttek létre. 
Általánosságban leszögezhető, hogy a rendkívüli időjárás következtében kialakult káresemények száma emelkedik és a károk enyhítésében, az abban résztvevő szervezetek közötti koordináció szükségessége kiemelt szerephez jut. 

A megyében előforduló káresemények, az elhárítások gyakorlata
A megyére túlnyomó részt a belvízkárok jellemzőek. Ombudsmani vizsgálatot Sárbogárdról és Perkátáról érkezett panaszokkal kapcsolatban folytatott az országgyűlési biztos. 
A panaszokat tekintve, a helyreállítási feladatok közül (amely jól elkülöníthető a kárfelmérésre, a helyreállítás és a végelszámolás ellenőrzésére) a legtöbb állampolgári kifogás a károk összegszerű meghatározása és a helyreállítási támogatás mértéke között mutatkozó különbség miatt érkezett. A panaszosok általában azt kifogásolták, hogy a kapott támogatás összegéből nem fedezhető a helyreállítás, illetve egyáltalán nem részesültek helyreállítási támogatásban. 
Problémát jelent, hogy az adatlap felvétele csupán a pillanatnyi állapotot határozza meg. Megoldást kellene találni a helyreállítás megkezdése előtt az újbóli felmérésre és az adatok esetleges korrigálására. Előfordulhat, hogy a helyreállítás megkezdése után kerül felszínre egy előre nem látható károsodás. Mindkét esetben a kárösszeg tovább nő. A problémák kezelésére szükség lenne egy tartalék képzésére, amely a jogos pótigényeket elégítené ki.
A kárenyhítés mértékéről összefoglalóan elmondható, hogy az „állami szerepvállalás” mikéntjéről a Kormány 1999-től 2002-ig eshetőlegesen kormányhatározatban döntött, mindig utólag, egy-egy konkrét természeti csapás bekövetkezését követően. A kormányhatározatok az állami támogatást a biztosított lakások esetében a biztosítótól kapott kártérítés összegét is figyelembe vették.
Az elmúlt években jómagam az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettesével együtt több vizsgálati jelentésben már 2001-ben megállapítottuk, hogy a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvénnyel szabályozott állami feladatvállalás – mint keretszabály – mellett a kárt szenvedett állampolgárok ügyeiben nincs egyértelmű eligazító jogszabály, amely mindenkor teljes bizonyossággal és egyértelműen meghatározza, hogy a katasztrófasegély milyen feltételekkel illeti meg az állampolgárokat. A jogalkalmazási bizonytalanságot fokozta, hogy a támogatásokkal összefüggésben évek óta kormányhatározat rendelkezett az állampolgárok jogairól és kötelességeiről. A kormányhatározattal történő szabályozás következménye, hogy amennyiben a károsult nem tud egyetérteni a rá vonatkozó, a lakhatási lehetőséget biztosító döntéssel, úgy nincs számára jogszabályban biztosított lehetőség más megoldás kezdeményezésére, lévén, hogy határozattal való döntés hiányában jogorvoslati lehetősége nincs. A jogalkotási javaslatot a Kormány elfogadta, de a jogszabály megalkotására még nem került sor.
A jogalkotási javaslatok alapján a kormány az egyes természeti csapások következtében károsodott ingatlanok helyreállítása érdekében a közelmúltban több ízben is kormányrendelet kiadásával döntött a károk enyhítése és a szükséges eljárások lefolytatása érdekében.
Például a Hernád folyó 2004. év júliusi-augusztusi áradásával összefüggésben károsodott lakóingatlanok felméréséről és a 2004. június hónapban a rendkívüli időjárás következtében károsodott (jégkár, viharkár) lakóingatlanok tulajdonosainak támogatásáról szóló kormányrendelet, majd legutóbb a Mátra északi térségében 2005. év április 18-a és 20-a között lehullott nagy mennyiségű csapadék miatt keletkezett károk enyhítéséről szóló kormányrendelet.
Ezek a jogszabályok jól körülhatárolják a kedvezményezettek körét, a támogatás hozzájutásának feltételét, és e körben az önkormányzat feladatát.
A Fejér Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság 2004-ben a rácalmási önkormányzatot segítette helyreállítás és újjáépítés területén a nagymennyiségű hóolvadást követően bekövetkezett dunai partfal csúszást követően.   
Segítették az önkormányzatokat (Bakonycsernye, Nagyveleg, Magyaralmás, Sárkeresztes, Vereb, Igar településeken) a heves esőzések által okozott károk következményeinek felszámolásában. A megyében 10 település, összesen 13 vis  maior eseményt jelzett, melyek az igazgatóság közreműködésével kerültek felmérésre.
A megyei igényelt vis maior támogatás értéke 140.723.688,-Ft volt, támogatásként megítélésre és felhasználásra került a teljes megyei keret 43.093.000,-Ft, és központi támogatásra felterjesztésre került 97.630.688,-Ft, amelyről a Belügyminisztérium a döntést meghozta, a települések 56.964.688,-Ft központi támogatásban részesültek. A települések vis maior igényeit ellenőrizték, ellenjegyezték és jóváhagyásra előterjesztették a Területfejlesztési Tanácshoz. A települések a károk helyreállítását követően műszaki átadás-átvételt tartottak, a biztosított forrásokról 30 napon belül elszámoltak a Területfejlesztési Tanács felé.

A vizsgálat megállapításai
A megyei katasztrófavédelmi igazgatóság vezetőivel való találkozás, a kölcsönös tapasztalatcsere elősegítette a további eredményes együttműködést, és szükség esetén a közös gondolatokon alapuló kezdeményezést, annak érdekében, hogy az egyre gyakrabban jelentkező természeti csapások elhárítása, és legfőképpen a kárenyhítési támogatások gyakorlata ne okozzon az alkotmányos jogokkal kapcsolatban visszásságot.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa és általános helyettese továbbra is támaszkodni kíván minden megyei katasztrófavédelmi igazgatóság szakmai segítségére, és ezt segíti a személyes kapcsolatfelvétel is.
A helyszíni vizsgálat során ismételten meggyőződtem, hogy a települési önkormányzatoknak és a katasztrófavédelmi szervezeteknek a vis maior események következtében követendő eljárásáról, a felmérések alapján elvégzendő kárenyhítési támogatások elbírálásakor mennyire fontos és elengedhetetlen a mindenre kiterjedő szabályozás. Csak ennek alapján történő eljárás és döntés eredményezhet alkotmányos működést, és az állampolgároknak ez biztosíthatja a jogorvoslati jog mindenkori érvényesítését.
A megyéből érkezett korábbi kárenyhítési panaszok ügyében készült vizsgálati jelentéseket a katasztrófavédelmi igazgatóságnak megküldtem, és tájékoztattam a belvíz- és árvízkárokkal és más természeti, ipari katasztrófákkal kapcsolatos jogalkotási kezdeményezésemről is, a Katasztrófavédelmi Alap létrehozásáról.
A vagyonbiztosítás döntően önkéntes alapon történő biztosítása mellett (lakásbiztosítás, nyaralóbiztosítás, mezőgazdasági biztosításfajták, casco biztosítás, a különböző kötelező biztosítások), „éppen a legnagyobb és legsúlyosabb katasztrófakárok, elemi csapások esetére azonban ezek a tradicionális – egyébként nagyon fontos – nagy súlyú jogintézmények nem bizonyultak elegendőnek. Ezért vált szükségessé, mintegy ezeket kiegészítendő, a Katasztrófavédelmi Alap létrehozása. A kezdeményezés óta az is kiderült, hogy nem csak a tiszai, majd a következő évben a dunai, aztán a Hernád folyó árvizei miatt van szükség ilyen kárfedezési technikára, hanem amikor nagy ipari katasztrófa történt, például a törökbálinti petárdaraktár felrobbanásakor, számos ház romba dőlt vagy súlyosan károsodott. Az özönszerű esőzések nyomán sárlavinák, földcsuszamlások okoztak súlyos károkat, löszfal omlás történt, vasúti és közúti veszélyes szállítmányok robbanása vagy tűzesete, esetleg súlyos közlekedési baleset okán ugyanilyen súlyos katasztrófák következtek be, amelyek mind emberéletben, mind dologi javakban súlyos károkat okoztak. A klímaváltozás egy külön nyomós ok, amely előre vetíti hasonló súlyos környezeti katasztrófák veszélyét, és ez az alap alkalmasnak tűnik az ebből eredő károk legalább részleges, utólagos kezelésére, de finanszírozhat megelőző intézkedéseket is.” 
A téma fontosságára való tekintettel továbbra is kiemelt figyelemmel kísérem a javaslat fogadtatását, és szorgalmazom annak mielőbbi megvalósítását.

Budapest, 2005. május 17.

Lenkovics Barnabás sk.