Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2880/2005. sz. ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindítása
A panaszos beadványában előadta, hogy férjét, D. G.-t 2005. február 25-től március 8-áig a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Pszichiátriai Szakkórháza II. Pszichiátriai Osztályán (a továbbiakban: kórház) kezelték. A kórházban a bíróság február 28-án személyes meghallgatást tartott, ennek során az igazságügyi orvos-szakértő megállapította, hogy szükséges D. G. gondnokság alá helyezése. A beadvány szerint a panaszos a szóban forgó napon egész nap férje mellett tartózkodott, állítása szerint akkor férjét nem vizsgálta elmeorvos szakértő. A panaszos sérelmezte, hogy a kezelőorvos sem őt, sem férjét nem tájékoztatta a gondnokság alá helyezésének szükségességéről, arról csak 2005 márciusában – Nagykálló Város Gyámhivatalának (a továbbiakban: gyámhivatal) idézéséből – szereztek tudomást.
A beadvánnyal kapcsolatban a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmének gyanúja merült fel, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
A kórház megbízott főigazgatójától tájékoztatást, továbbá az ügyben rendelkezésére álló dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

A megállapított tényállás
D. G.-t 2005. február 22-étől a nyíregyházi Jósa András Kórház I. számú Belgyógyászati Osztályán kezelték. D. G. magatartása 2005. február 25-én zavart és agresszív volt, ezért a Belgyógyászati Osztály kérte sürgősségi felvételét a pszichiátriára.
A kórház 2005. február 26-án kezdeményezte a Nyíregyházi Városi Bíróságnál (a továbbiakban: bíróság) D. G. sürgősségi pszichiátriai intézeti gyógykezelésének elrendelését. A kórházban a bíróság 2005. február 28-án helyszíni meghallgatást tartott. Az igazságügyi elmeorvos szakértő ezen a napon töltötte ki a „Szakértői véleményi adatlap kötelező psychiátriai gyógykezelés elrendeléséhez” című nyomtatványt. Az adatlap – többek között – azt is rögzítette, hogy D. G. gondnokság alá helyezése indokolt. A rendelkezésemre álló iratok között nem volt D. G. erről való tájékoztatását igazoló dokumentum.
A kórház főigazgatójának tájékoztatása szerint a tervezett gondnokság alá helyezésről a panaszost nem, de D. G.-t az őt vizsgáló orvos szóban tájékoztatta. A főigazgató tájékoztatott arról is, hogy hasonló esetek elkerülése érdekében felhívta a kórház orvosainak a figyelmét arra, hogy a jövőben a hozzátartozókat kellő időben tájékoztassák a beteg gondnokság alá helyezésének szükségességéről.
A szakvélemény alapján a bíróság 51.317/2005/3/II. számú, 2005. február 28-án kelt végzésével határozatlan időre elrendelte D. G. sürgősségi pszichiátriai intézeti gyógykezelését. Az elmeorvos szakértő – tekintettel arra, hogy az orvosi szakvélemény szerint D. G. ügyei viteléhez szükséges belátási képessége hiányzik – javasolta gondnokság alá helyezését.
A bíróság Pk. 51.317/2005/4. számú, 2005. február 28-án kelt végzésével a gondnokság alá helyezési eljárás megindítása céljából a szakértői véleményt megküldte Nagykálló Város Gyámhivatalának.
A gyámhivatal a panaszost 2005 márciusában idézte férje gondnokság alá helyezése tárgyában. A gyámügyi ügyintéző a 2005. április 5-én felvett jegyzőkönyvben tájékoztatta a panaszost arról, hogy ha ő férje gondnokság alá helyezési eljárását nem indítja meg 60 napon belül, akkor a pert a Ptk. 14. § (3) bekezdése szerint, a gyámhivatalnak kell megindítania.

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)
13. § (1) A beteg jogosult a számára egyéniesített formában megadott teljes körű tájékoztatásra. (2) A betegnek joga van arra, hogy részletes tájékoztatást kapjon a) egészségi állapotáról, beleértve ennek orvosi megítélését is,
189. § (1) A pszichiátriai beteg személyiségi jogait egészségügyi ellátása során - helyzetére való tekintettel - fokozott védelemben kell részesíteni. (2) A pszichiátriai betegnek a 6-25. § szerinti jogai - egészségügyi ellátása során - csak az e törvényben foglaltak szerint, a feltétlenül szükséges mértékben és ideig, továbbá - a 193. §-ban foglalt kivétellel - abban az esetben korlátozhatók, ha a beteg veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít. Az emberi méltósághoz való jog azonban ebben az esetben sem korlátozható.
191. § (1) A pszichiátriai beteg gyógykezeléshez való beleegyezésére az általános szabályok az irányadók (15-19. §). A 196. § b) és c) pontja alapján kezelt beteg esetében addig, ameddig a beteg veszélyeztető vagy közvetlenül veszélyeztető magatartást tanúsít, el lehet tekinteni a beteg beleegyezésétől, de a tájékoztatást ilyen esetben is a lehetőséghez képest meg kell kísérelni. (2) A pszichiátriai intézetbe felvett beteget a 13. § szerinti általánosan előírt tájékoztatáson túlmenően szóban és írásban tájékoztatni kell jogairól, különös tekintettel a bírósági eljárás lényegére, a betegnek azzal kapcsolatos jogaira. (3) A veszélyeztető vagy közvetlen veszélyeztető magatartás megszűnése után a beteget az általános szabályok szerint (13. §) részletesen tájékoztatni kell.
199. § (1) Ha a beteg pszichés állapota, illetve szenvedélybetegsége következtében közvetlen veszélyeztető magatartást tanúsít és ez csak azonnali pszichiátriai intézeti gyógykezelésbe vétellel hárítható el, az észlelő orvos közvetlenül intézkedik a beteg megfelelő pszichiátriai intézetbe szállításáról. A beteg beszállításához szükség esetén a rendőrség közreműködik. (2) A beteg felvételét követően a pszichiátriai intézet vezetője 24 órán belül a bíróság értesítésével kezdeményezi a beszállítás indokoltságának megállapítását és a kötelező pszichiátriai intézeti gyógykezelés elrendelését. (3) A bíróság az értesítés kézhezvételétől számított 72 órán belül határozatot hoz. A bíróság határozatának meghozataláig a beteg ideiglenesen az intézetben tartható. (4) A határozat meghozataláig elsősorban a heveny veszélyeztető magatartás megszüntetésére vagy a gyors állapotromlás megelőzésére kell törekedni. A szakmailag lehetséges mértékben és módon kerülni kell az olyan beavatkozások elvégzését, amelyek lehetetlenné teszik, hogy a bíróság a személyes meghallgatás során a beteg pszichés állapotát megítélje. Amennyiben erre mégis sor kerül, azt részletesen dokumentálni és indokolni kell. (5) A bíróság a sürgősséggel felvett beteg esetében akkor rendeli el a kötelező gyógykezelést, ha a beteg veszélyeztető magatartást tanúsít és fennáll az intézeti gyógykezelés szükségessége. (6) A bíróság a határozathozatal előtt meghallgatja a beteget, az intézet vezetőjét vagy az általa kijelölt orvost, valamint beszerzi egy független - a beteg gyógykezelésében részt nem vevő - igazságügyi elmeorvos szakértő véleményét. (7) A bírósági eljárást a sürgősséggel felvett betegnél akkor is le kell folytatni, ha a beteg a határozat meghozataláig beleegyezését adta az intézeti gyógykezeléshez. (8) A bíróság a gyógykezelés szükségességét harmincnaponként felülvizsgálja. (9) A pszichiátriai intézetből el kell bocsátani a beteget, ha intézeti gyógykezelése a továbbiakban nem indokolt.
201. § (1) A bíróság az e fejezetben szabályozott eljárások során nemperes eljárásban jár el. Ha e törvényből, illetve az eljárás nemperes jellegéből más nem következik, a bírósági eljárásban a Polgári perrendtartásról szóló 1952. évi III. törvény szabályait kell megfelelően alkalmazni. (2) Az e fejezetben szabályozott nemperes eljárások tárgyi költségmentesek. (3) A kötelező pszichiátriai gyógykezelés elrendelésére irányuló eljárásra a beteg lakóhelye vagy tartózkodási helye szerinti helyi bíróság illetékes. A pszichiátriai intézeti gyógykezelés felülvizsgálatára vonatkozó eljárásban a pszichiátriai intézet székhelye szerinti helyi bíróság illetékes. (4) A bírósági eljárásban biztosítani kell a beteg megfelelő képviseletét. A beteg képviseletére a beteg vagy törvényes képviselője meghatalmazása alapján a betegjogi képviselő is jogosult. Ha a betegnek az eljárás során nincs törvényes vagy meghatalmazott képviselője, részére a bíróság ügygondnokot rendel ki. (5) A beteg képviseletét ellátó betegjogi képviselő vagy ügygondnok köteles a beteget a bírósági meghallgatás előtt felkeresni, tájékozódni a beszállítás körülményeiről és tájékoztatni az eljárással kapcsolatos jogairól. (6) A meghallgatást szükség esetén a bíróság hivatalos helyiségén kívül is meg lehet tartani. (7) A meghallgatás során az igazságügyi elmeorvos-szakértő arra vonatkozóan is nyilatkozik, hogy a beteg ügyeinek vitelére képes-e. (8) Az eljárás során hozott határozat ellen a közléstől számított 8 napon belül lehet fellebbezni. (9) A sürgősségi gyógykezelés során a kötelező intézeti gyógykezelést elrendelő határozat ellen benyújtott fellebbezésnek a határozat végrehajtására nincs halasztó hatálya. (10) Amennyiben az igazságügyi elmeorvos szakértői vélemény szerint a beteg ügyei viteléhez szükséges belátási képessége csökkent vagy hiányzik, a bíróság a szakértői véleményt megküldi a beteg lakóhelye szerint illetékes gyámhivatalnak a gondnokság alá helyezési eljárás megindítása céljából.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
14. § (1) Korlátozottan cselekvőképes az a nagykorú, akit a bíróság ilyen hatállyal gondnokság alá helyezett. (2) A gondnokság alá helyezést a nagykorú személy házastársa, egyeneságbeli rokona, testvére, a gyámhatóság és az ügyész kérheti. (3) Ha a gondnokság alá helyezés szükségességéről a gyámhatóság tudomást szerez, a gondnokság alá helyezési eljárást meg kell indítania, ha ezt a (2) bekezdésben meghatározott közeli hozzátartozó a gyámhatóságnak a perindítás szükségességéről való tájékoztatását követő 60 napon belül nem teszi meg.

A vizsgálat megállapításai
Megállapítottam, hogy a kórház azon eljárása, mely során D. G. pszichiátriai osztályra való felvételét követő 24 órán belül kezdeményezte a bíróságnál a beszállítás indokoltságának megállapítását és a kötelező pszichiátriai intézeti gyógykezelés elrendelését, az Eütv. előírásainak megfelelt, alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem okozott.
Vizsgálatom nem igazolta a panaszos azon állítását sem, hogy 2005. február 28-án nem vizsgálta férjét elmeorvos. A beadvány ezen részében alkotmányos joggal összefüggő visszásságot ezért ugyancsak nem tártam fel. 
Az Eütv. 191. § (2) bekezdése értelmében a pszichiátriai intézetbe felvett beteget az általánosan előírt tájékoztatáson túlmenően szóban és írásban tájékoztatni kell jogairól, különös tekintettel a bírósági eljárás lényegére, a betegnek azzal kapcsolatos jogaira.
Megállapítottam, hogy a kórház azzal, hogy elmulasztotta a beteg írásbeli tájékoztatását a gondnokság alá helyezés szükségességéről, a jogállamiság elvéből levezethető jogbiztonság követelménye, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog sérelmével összefüggő visszásságot okozott.
A gyámhivatal eljárásával kapcsolatban megállapítottam, hogy a Ptk. vonatkozó szabályozása szerint a bíróság értesítését követően D. G. gondnokság alá helyezési eljárását meg kellett indítani. A hatóság jogszabályszerűen járt el, amikor a bíróság végzésének kézhezvételét követően idézte a panaszost és tájékoztatta arról, ha ő nem indítja meg a pert, akkor az a gyámhivatal kötelessége.
Előzőekre figyelemmel a gyámhivatal szóban forgó eljárásával kapcsolatban nem tártam fel alkotmányos joggal összefüggő visszásságot.
A vizsgálatom során feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Önkormányzat Pszichiátriai Szakkórháza megbízott főigazgató főorvosánál kezdeményezem, hogy a jövőben maradéktalanul tegyenek eleget az Eütv. 191. § (2) bekezdésében előírt tájékoztatási kötelezettségüknek.

Budapest, 2005. június 1.
Takács Albert sk.