Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2793/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Hivatalomhoz forduló panaszos az édesapja eltűnése, illetve a Tiszában talált férfi holttest rendkívüli halála ügyében folytatott államigazgatási eljárás elhúzódását sérelmezte.
Az ügyben alkotmányos jogot érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek során – az üggyel kapcsolatos tájékoztatás és a vonatkozó iratok megküldése érdekében – megkerestem a Belügyminisztérium helyettes államtitkárát, valamint a Szerencsi Rendőrkapitányság vezetőjét.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. tv. az államigazgatási eljárásról (Áe.) Hatályos 2005. október 31-ig
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
32. § (1) Szakértőt kell meghallgatni, ha az ügyben jelentős tény vagy egyéb körülmény megállapításához, megítéléséhez különleges szakértelem szükséges, vagy jogszabály írja elő a szakértő meghallgatását. (2) Szakértőként az eljáró közigazgatási szerv megfelelő szakértelemmel rendelkező dolgozóját kell az eljárásba bevonni, vagy a jogszabályban meghatározott szervet kell megkeresni. Ha az eljáró közigazgatási szervnek a szakkérdés eldöntéséhez szükséges szakértelemmel rendelkező dolgozója nincs, más szervet vagy szakértő testületet kell megkeresnie. Szakértőként - indokolt esetben - szakértelemmel rendelkező személy közvetlenül is kirendelhető. A szakértő személyére az ügyfél is tehet javaslatot. (3) Az ügyfél kérelmére a közigazgatási szerv a kirendelt szakértőn kívül - akár véleményének előterjesztése előtt, akár az után - más szakértőt is kirendelhet, feltéve, hogy a szakértő költségét az ügyfél előlegezi és viseli.
35. § (1) A tanú, a szakértő és a szemletárgy birtokosa, ha a vallomástételt, a közreműködést és véleménynyilvánítást, illetőleg a szemletárgy felmutatását a következményekre történt figyelmeztetés után elfogadható ok nélkül megtagadja, ezer forintig terjedő bírsággal sújtható. (2) A bírságot megállapító határozatot vissza lehet vonni, ha a megtagadást követően a tanú vallomást tesz, a szakértő teljesíti feladatát, illetőleg a szemletárgy birtokosa eleget tesz kötelességének.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt. (2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be. (3) A felfüggesztést elrendelő határozat ellen fellebbezésnek van helye.

2004. évi CXL törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.) 2005. november 1-jétől hatályos
7. § A közigazgatási hatóság a költségtakarékosság és a hatékonyság érdekében úgy szervezi meg a tevékenységét, hogy az az ügyfélnek és a hatóságnak a legkevesebb költséget okozza, és az eljárás a lehető leggyorsabban lezárható legyen.
32. § (6) Olyan ügyfajtákban, amelyekben a szakvélemény elkészítése hosszabb időt vesz igénybe jogszabály lehetővé teheti, hogy az eljáró hatóság a szakértő kirendelésekor, illetve a szakvélemény kérésekor az eljárást a szakvélemény megérkezéséig felfüggessze.
58. § (1) Szakértőt kell meghallgatni vagy szakértői véleményt kell kérni, ha az eljáró hatóságnak nincs megfelelő szakértelemmel rendelkező dolgozója és a) az ügyben jelentős tény, egyéb körülmény vagy az alkalmazandó jog megállapításához különleges szakértelem szükséges, vagy b) jogszabály írja elő a szakértő igénybevételét. (3) Ha jogszabály meghatározott szakértő igénybevételét írja elő, úgy ezt a szervezetet, intézményt, testületet vagy személyt kell szakértőként kirendelni. Egyéb esetben igazságügyi szakértőt, igazságügyi szakértői intézményt, - más szervet vagy szakértő testületet vagy - indokolt esetben - szakértelemmel rendelkező egyéb személyt kell szakértőként kirendelni. A szakértő személyére az ügyfél is tehet javaslatot. (7) Ha a szakértő nem vállalja a kirendelést, ezt a kirendelő végzés kézhezvételétől számított öt napon belül indokolással ellátva közölni kell a hatósággal. (8) Ha a szakértő nem tudja szakvéleményét a hatóság által megállapított határidőre elkészíteni, a kirendelés kézhezvételétől számított öt napon belül az ok megjelölésével kérheti a határidő meghosszabbítását, a később felmerülő akadály esetén az akadály tudomására jutásától számított öt napon belül akadályközléssel élhet.
59. § (6) A szakértő eljárási bírsággal sújtható, ha a szakértői közreműködést vállalta, és anélkül hogy a határidő meghosszabbítása iránti igényét vagy akadályoztatását előzetesen bejelentette volna, nem teljesíti feladatait határidőre.

1997. évi CLIV. törvény az egészségügyről (Eütv.)
218. § (1) Rendkívüli halál esetén hatósági eljárást kell lefolytatni és az elhunyt hatósági boncolását kell elrendelni. (2) A hatósági boncolás célja a halál okának, bekövetkezése körülményeinek tisztázása. (3) Rendkívüli az a halál, amelynek természetes módon való bekövetkezését a körülmények kétségessé teszik, így a) bekövetkezésének körülményei bűncselekmény elkövetésére utalnak, b) közlekedési vagy foglalkozás körében bekövetkezett baleset okozta vagy annak gyanúja merül föl, c) egyéb baleset vagy mérgezés okozta, és a halál bekövetkezésével összefüggésben szükséges a felelősség vizsgálata, d) öngyilkosság okozta, vagy a körülmények arra utalnak, e) az egészségügyi ellátás során következett be, és az egészségügyi dolgozó foglalkozási szabályszegésének gyanúja merül föl, f) bekövetkezésének előzményei, körülményei ismeretlenek, és nem állnak rendelkezésre olyan adatok, amelyekből megalapozottan következtetni lehetne a halál bekövetkeztének körülményeire, g) fogvatartott elhalálozása esetén. (4) A személyazonosság megállapításáig a rendkívüli halál esetén követendő eljárást kell alkalmazni, ha az elhunyt személyazonossága ismeretlen. (5) A rendkívüli halál esetén követendő eljárásra és hatósági boncolásra vonatkozó rendelkezéseket külön jogszabály állapítja meg.

136/1994. (X. 26.) Korm. rendelet az eltűnt személyek felkutatására irányuló államigazgatási eljárás elintézési határidejének megállapításáról:
1. § Az eltűnt személyek felkutatására irányuló hatósági eljárásban az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történő megindításától számított 90 napon belül kell meghozni.

23/1994. (X. 26.) BM rendelet az eltűnt személyek felkutatásáról és a rendkívüli halálesetek kivizsgálásáról (2005. november 1-jéig hatályos szöveg)
2. § (1) Az eltűnt személy felkutatásáról, valamint a rendkívüli haláleset kivizsgálásáról bejelentésre vagy hivatalból a rendőrség gondoskodik. (2) A rendőrség eljárására - az e rendeletben, illetőleg az elintézési határidő tekintetében a Kormány rendeletében meghatározott eltérésekkel - az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény szabályait kell alkalmazni.
3. § E rendelet alkalmazásában eltűntnek kell tekinteni a) az Rtv. 36/A. §-ának (2) bekezdésében meghatározott személyt
5. § (1) Az eltűnt személy felkutatása és a rendkívüli haláleset kivizsgálása - a (2) és (3) bekezdésben meghatározott kivételekkel - a rendőrkapitányság hatáskörébe tartozik.
15. § (2) Rendkívüli haláleset kivizsgálására irányuló eljárásban az eljárást befejező határozatot meg kell küldeni a) az elhalttal közös háztartásban élt, vagy ennek hiányában az ismert legközelebbi hozzátartozójának, illetőleg az eltemetésére kötelezhető személynek;

2005. évi XLVII. tv. az igazságügyi szakértői tevékenységről (2006. január 1-jétől hatályos)
2. § (1) Igazságügyi szakértői tevékenységet az erre feljogosított a) természetes személy (a továbbiakban: igazságügyi szakértő), b) cégjegyzékbe bejegyzett gazdasági társaság (a továbbiakban: társaság), c) e célra létesített igazságügyi szakértői intézmény, d) külön jogszabályban feljogosított állami szerv, intézmény, szervezet (a továbbiakban együtt: szervezet), és e) kivételesen eseti szakértő végezhet.
13. § (1) A kirendelő hatóság a szakvélemény elkészítésére az igazságügyi szakértőt, a szakértői intézményt, a társaságot vagy a szervezetet rendeli ki. (2) Az igazságügyi szakértő a (4) bekezdésben foglalt kivételekkel köteles eljárni a hatóság kirendelése alapján. (4) Az igazságügyi szakértő köteles a tudomására jutásától számított három munkanapon belül közölni - szakértői intézmény, társaság vagy a szervezet kirendelése esetén, annak vezetője útján - a kirendelő hatósággal, ha a) a személyére nézve kizáró ok áll fenn, b) a feltett kérdések megválaszolása - egészben vagy részben - nem tartozik a szakismereteinek körébe, c) a szakértői tevékenységének ellátásában fontos ok akadályozza, így különösen, ha tevékenysége ellátásának vagy a részvizsgálatok elvégzésének feltételei nincsenek meg, vagy más kirendelő hatóság felkérésének kell eleget tennie, d) a vizsgálat elvégzéséhez más szakértő igénybevétele is szükséges, továbbá e) feladatát a hatóság által megadott határidőre nem képes teljesíteni.
17. § (1) Azokban az ügyekben, amelyekben a hatóság hivatalból folytat le bizonyítást, vagy a bizonyítás hivatalból történő elrendelésének is helye lenne, az egyes vizsgálatok elvégzéséért felszámítható díjat (munkadíjat és költségeket) a Magyar Igazságügyi Szakértői Kamara javaslata alapján az igazságügyminiszter évente rendeletben határozza meg.
19. § (1) A szakértői működés felett a törvényességi felügyeletet az igazságügyminiszter gyakorolja. A törvényességi felügyelet nem terjed ki olyan ügyekre, ahol bírósági vagy más hatósági eljárásnak van helye. (2) A törvényességi felügyelet keretében az igazságügyi szakértő tevékenységét az igazságügyminiszter a szakértői kamara bevonásával bármikor megvizsgálhatja. A vizsgálatot a kirendelő hatóság is kezdeményezheti.

2/1988. (V. 19.) IM rendelet az igazságügyi szakértőkről
27. § (1) A szakértő köteles haladéktalanul közölni - intézmény kirendelése esetén annak vezetője útján - a kirendelő szervvel, hogy a) a személyére nézve kizáró ok áll fenn, b) a feltett kérdések megválaszolása - egészben vagy részben - nem tartozik a szakismereteinek körébe, c) a szakértői tevékenységének ellátásában fontos ok akadályozza, így különösen, ha tevékenysége zavartalan ellátásának vagy a részvizsgálatok elvégzésének feltételei nincsenek meg.
44. § (1) Rendkívüli halál esetén - ha nem esik a 45. § hatály alá - a nyomozó hatóság a holttest hatósági boncolását rendeli el. Ennek elvégzésére igazságügyi orvostani vagy kórbonctani szakképesítéssel rendelkező szakorvost, rendőrorvost, illetőleg igazságügyi orvosszakértői intézmény vagy igazságügyi orvostani intézet orvosát kell alkalmazni.
46. § (1) Ha a boncolással kapcsolatban laboratóriumi (toxikológiai, bakterológiai, kórszövettani, véralkohol stb.) vagy kriminalisztikai szakértői vizsgálatra van szükség, a foganatosítása végett a megfelelő állami szervet (9. §) a boncolást végző orvosszakértő közvetlenül keresi meg. Az igazságügyi orvosszakértői intézmény, illetőleg az igazságügyi orvostani intézet a laboratóriumi vizsgálatokat - az igazságügyi orvosi boncoláshoz kapcsolódó toxikológiai vizsgálat kivételével - saját hatáskörében elvégezheti. (2) Tiltakozó nyilatkozat esetén a boncolás során a holttestből szervet és szövetet gyógyító célú felhasználásra nem szabad kivenni.
47. § Boncoláskor véleményt kell nyilvánítani arról, hogy az elhalt alkoholtól befolyásolt állapotban volt-e.
48. § (1) A boncolásról jegyzőkönyvet kell készíteni, amelynek tartalmaznia kell a boncolás helyét és időpontját, a boncolásban közreműködő és az eljáró hatósági személyek nevét és munkahelyét, továbbá a boncolás minden lényeges mozzanatát és valamennyi észleletét.

3/1986. (II. 21.) IM rendelet az igazságügyi szakértők díjazásáról:
1. § (1) Az igazságügyi szakértőnek, az igazságügyi szakértői intézménynek, az egyetem igazságügyi orvostani intézetének, a szakértői vélemény végett megkeresett egyéb szervnek, szakértői testületnek, továbbá szakértőként alkalmazott más személynek, valamint a szaktanácsadónak (Be. 182. §) (a továbbiakban együtt: szakértő) szakértői tevékenységéért munkadíj és költségtérítés (a továbbiakban együtt: szakértői díj) jár. Az Igazságügyi Szakértői Intézetek Hivatala (a továbbiakban: ISZIH) és a Belügyminisztérium (BM) Bűnügyi Szakértői és Kutató Intézet igazságügyi szakértői intézmény. (3) A szakértő a szakértői díjra, a szakközreműködő és a segédszemélyzet (7. §) pedig a munkadíjra vonatkozó igényét - külön-külön díjjegyzékkel - a szakvélemény beterjesztésekor, legkésőbb azonban a szakértő működésének befejezésétől számított tizenöt napon belül köteles a kirendelő szervnél érvényesíteni. A szakértői díjjegyzékben a munkadíjat, költségtérítést és az ezeket terhelő általános forgalmi adó összegét külön kell részletezni. (7) A kirendelő szerv a szakértői díj megállapítása előtt a szakértő által felszámított díj összegét, valamint indokoltságát, így különösen a szakértői vizsgálatra és a vélemény elkészítésére feltüntetett óraszámok megalapozottságát ellenőrzi.

A megállapított tényállás
A kapott tájékoztatás és a rendelkezésre álló iratok alapján az alábbi tényállást állapítottam meg: 2004. június 6-án reggel bejelentés érkezett a Szerencsi Rendőrkapitánysághoz, mely szerint a Tiszában, Tiszaladány külterületén egy férfi holttestet találtak. Az ügyben a Tokaji Rendőrőrs (a továbbiakban: eljáró hatóság) intézkedett: a holttestet a tűzoltóság segítségével kiemelték, Tokaj halottasházába szállították, majd rendőrorvos és hatósági tanú közreműködésével halottszemlét tartottak. Az elsődleges rendőrorvosi vélemény szerint a halál két héttel korábban, fulladás miatt következett be; a holttesten külsérelmi, ill. erőszakra utaló nyomot nem találtak. Az elhunyt személyazonosságát nem tudták megállapítani, ezért kiemelt körözését rendelték el, és június 8-án kelt határozattal elrendelték a holttest hatósági boncolását.
A hatóság a boncolás végrehajtásával a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Rendőr-főkapitányság Egészségügyi Osztályának vezetője által kijelölt igazságügyi orvosszakértőt bízta meg. A boncolási jegyzőkönyv, valamint az orvosszakértői vélemény előterjesztésének határidejéül 2004. június 21-ét jelölték meg. Az őrsparancsnok - június 8-i feljegyzése szerint - telefonon felvette a kapcsolatot a kirendelt szakértővel, aki tájékoztatta, hogy leterheltség miatt nem tudja vállalni a boncolást. Ezt követően felhívta az Igazságügyi Orvosszakértői Intézet vezetőjét, aki szintén nem tudta elvállalni a boncolást. A kirendelt szakértő végül 2004. július 6-án elvégezte a boncolást, a szakvéleményt pedig november 30-án készítette el. A jegyzőkönyv és a vélemény december 15-én érkezett meg a Szerencsi Rendőrkapitányságra. A vélemény szerint az ismeretlen férfi halála vízbefulladás következtében állhatott be. Az Országos Toxikológiai Intézet 2004. szeptember 30-án készült szakvéleménye szerint organikus mérgező anyagok nem voltak kimutathatóak.
2004. május 29-én a panaszos nagynénje bejelentést tett a Miskolci Rendőrkapitányságon, a testvére (a panaszos édesapja) május 26-i eltűnése miatt. A Szerencsi Rendőrkapitányság által kiadott körözést követően a két esetet kapcsolatba hozták egymással, és 2004. június 10-én felismerésre bemutatták a holttestet a panaszosnak és a nagynénjének, ill. tanúként meghallgatták őket. A panaszos valószínűsítette, hogy az ismeretlen személyazonosságú elhunyt az édesapja, de kérte a hatóságtól, hogy végezzenek genetikai vizsgálatot. Az őrsparancsnok július 16-án hozzájárult a holttest eltemetéséhez; a temetésre augusztus 4-én, Tokajban került sor.
2004. július 18-án a hatóság - a BM Bűnügyi Szakértői és Kutatóintézet (a továbbiakban: intézet) vezetője által kijelölendő - igazságügyi hemogenetikus szakértő kirendeléséről határozott. A szakvéleményt július 30-ig kérték előterjeszteni.
A belügyminiszter irányítása alá tartozó intézet Hemogenetikai Osztályának vezetője július 19-én tájékoztatta a hatóságot az eljáró szakértő kijelöléséről, valamint arról, hogy a megadott határidőt nem tudják tartani. Közölte, hogy – a BM közigazgatási államtitkára által tartott, 2004. március 16-i értekezleten elhangzottak figyelembe vételével, valamint az ORFK Bűnügyi Főigazgatóság Bűnügyi Főosztályának állásfoglalása alapján – a kirendelés sorrendiségében előnyt élvez, ennek megfelelően lehetőségeik szerint minél hamarabb elvégzik a kért vizsgálatokat. Jelezte ugyanakkor, hogy az osztály folyamatos anyag- és eszközellátását finanszírozási problémák nehezítik. A rendelkezésre álló, valamint a 2004. évre prognosztizált fenntartási keret összege a kirendelésekben igényelt bűnjelminták kb. 20 %-ának laboratóriumi feldolgozását teszi lehetővé. Az intézet (költségvetési szerv) pedig nem kapott pontos tájékoztatást arra nézve, hogy az osztály vizsgáló laboratóriumainak folyamatos – a kirendeléseknek eleget tevő – működtetése mikor és milyen formában lesz biztosítva. Erre figyelemmel kérték a határidő meghosszabbítását. A hatóság július 23-án kelt határozatával az eljárást felfüggesztette.
2004. július 26-án – hajminta alapján – vizsgálatot végeztek az intézetben, az erről készült orvosszakértői vélemény július 30-án megérkezett a hatósághoz. 2004. augusztus 13-án a diatoma-kutatást végeztek, melynek eredményét megküldték a hatóságnak. A hemogenetikai szakértői vélemény 2005. május 27-én készült el, és június 3-án érkezett a Szerencsi Rendőrkapitányságra. A szakvélemény szerint az elhunyt személy azonos a panaszos édesapjával. A hatóság – a szakvéleményre figyelemmel, bűncselekmény gyanújának hiányában – 2005. június 13-án az eljárás befejezéséről határozott. A panaszos az eljárás iratait június 28-án a hatóságnál megtekintette.
A BM rendészeti és bűnmegelőzési helyettes államtitkára arról tájékoztatott, hogy az intézet – a 2/1988. (V. 19.) IM rendelet 27. § (1) bek. alapján – a kirendelés kézhezvételét követően értesítette a hatóságot, hogy a kért vizsgálatot a megjelölt határidőre – „a fennálló anyag- és eszközellátás finanszírozási problémák miatt” – nem tudja elvégezni. Az ügy előadója többször tájékoztatta a panaszost az eljárás elhúzódásáról.
A szakértői vélemény rövidebb időn belül történő elkészítését akadályozta még az intézet nagyszámú ügyhátraléka, a növekvő létszámban beküldött vizsgálati anyag, valamint a laborkapacitás szűkössége.
Az államtitkár tájékoztatott arról is, hogy a szakvélemények elkészítése során bizonyos ügyek elsőbbséget élveznek (a terhelt előzetes letartóztatásban van; személyi szabadság korlátozásával kapcsolatos bűncselekmények; személy elleni erőszakos bűncselekmények esetén az ismeretlen áldozat személyazonosságának megállapítása; nemzetközi bűnözéssel kapcsolatba hozható, gyermekkorú ellen irányuló, sorozatban vagy szervezett elkövetéssel megvalósuló, kábítószerrel vagy kábítószernek minősülő anyaggal kapcsolatos, pénz- vagy értékpapír-hamisítással kapcsolatos, fegyveres elkövetéssel megvalósuló, terror vagy ilyen jellegű, a közbiztonságot súlyosan megzavaró, továbbá az ORFK Nemzeti Nyomozó Iroda által kiemelt ügyekben folytatott nyomozások).
Az államtitkár mindazonáltal ígéretet tett arra, hogy a jövőben – a szakvélemények késedelmes előterjesztésének megelőzése, ill. elkerülése érdekében – fokozott figyelmet fordítanak a szakértői vizsgálatok teljesítésére. 

A vizsgálat megállapításai:
Az OBH 3178/2004. sz. ügyben 2004 decemberében készült jelentésemben már megállapítottam, hogy a rendkívüli haláleset miatt államigazgatási eljárást folytató rendőri szervek, valamint az eljárásba szakértőként bevont SOTE Igazságügyi Orvostani Intézet késedelmes eljárása súlyos visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság követelményéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben.
Az OBH 7415/1998. számú ügyben megállapított, hasonló mulasztásra is tekintettel ajánlást tettem az országos rendőrfőkapitánynak, hogy országosan vizsgáltassa meg a rendkívüli halálesetekkel kapcsolatos államigazgatási eljárások lefolytatásának a gyakorlatát. Az országos rendőrfőkapitány 2005 januárjában jelezte, hogy az eljárások átfogó – az eljárási határidők túllépésére is kiterjedő – felülvizsgálata már folyamatban van. Álláspontja szerint a probléma megoldását egyrészt az igazságügyi szakértők számának növelése, másrészt a törvényben foglalt határidők meghosszabbítása, ill. az eljárás felfüggesztése jelenthetné.
Figyelemmel arra, hogy álláspontom szerint a feltárt visszásság a jogi szabályozás hiányosságaira is visszavezethető volt, javasoltam a belügyminiszternek, hogy – az igazságügyi orvosszakértőkre tekintettel az igazságügy-miniszterrel és a díjazásuk tekintetében a pénzügyminiszterrel együttesen – fontolja meg a rendkívüli halálesetekben folytatott államigazgatási eljárásra vonatkozó szabályok felülvizsgálatát, ill. új szabályok megalkotásának szükségességét.
A belügyminiszter 2005 áprilisában arról tájékoztatott, hogy a 2005. november 1-től hatályos 2004. évi CXL. törvény (Ket.) 32. § (6) bek. szerint jogszabály lehetővé teheti, hogy a szakértői vélemény megérkezéséig a hatóság a közigazgatási eljárást felfüggessze. Ennek érdekében intézkedett a vonatkozó BM rendelet módosítására. Kifejtette, hogy a Ket. 59. § (6) bek. azt is lehetővé teszi, hogy a szakvélemény előterjesztésével indokolatlanul késedelmeskedő szakértővel szemben megfelelő szankciót – akár 500 ezer Ft-ig terjedő és ismételten is kiszabható eljárási bírságot – alkalmazzanak. A szakértő ugyanis – a Ket. 58. § (8) bek. alapján – akadályközléssel élhet a kirendelés kézhezvételétől számított öt napon belül. A szakértői díjak emelése önmagában számottevően nem gyorsítaná meg a szakvélemények előterjesztését, a szakértői tevékenység folyamatban levő újraszabályozása ugyanakkor igen. Az igazságügyi szakértői tevékenységről szóló, már az Országgyűlés napirendjére tűzött törvényjavaslat indoklása szerint piaci alapokra helyeződne a szakértői tevékenység, ami kedvezően befolyásolhatja a közigazgatási eljárások gyors, eredményes lefolytatását.
Az igazságügy-miniszter 2005 márciusában úgy tájékoztatott, hogy álláspontja szerint a megoldást az jelentheti, ha a kirendelő hatóság a szakértői vélemény előterjesztésével késedelmeskedő szakértővel szemben megfelelő szankciót alkalmaz, melynek lehetőségét a Ket. biztosítja. 
A 34/1994. (X. 26.) BM rendelet 2005. november 1-től hatályos módosítása már valóban tartalmazza azt a szabályt, hogy „azokban az ügyekben, amelyekben a szakvélemény elkészítése előreláthatóan hosszabb időt vesz igénybe, a szakértő kirendelésével egy időben a hatóság az eljárást a szakvélemény megérkezéséig felfüggesztheti” (11. § /2/ bek.). A 2005. november 1-én hatályba lépett – az 1957. évi IV. törvényt (Áe.) felváltó – Ket. szabályai szerint a kirendelt szakértő nyilatkozhat úgy, hogy nem vállalja a kirendelést, vagy kérheti a határidő meghosszabbítását, ill. akadályközléssel is élhet. Ezek elmulasztása esetén – amennyiben késedelmesen terjeszti elő a szakvéleményét – eljárási bírsággal sújtható. Álláspontom szerint ugyanakkor az új jogszabályi előírások önmagukban nem tudják megakadályozni az eljárások elhúzódását. 
A vizsgálat esetben ugyanis mindhárom megkeresett orvosszakértő, ill. szakértői intézet vezetője (B-A-Z Megyei Rendőr-főkapitányság szakértője, Miskolci Igazságügyi Orvosszakértői Intézet, BM Bűnügyi Szakértői és Kutató Intézet) leterheltségre, ill. finanszírozási problémákra hivatkozott, és nem, vagy határidőben nem tudta elvállalni a kirendelést. A rendőr-főkapitányság szakértője végül – nyilvánvalóan „kényszerhelyzetben” – mégis elvállalta a kirendelést. A boncjegyzőkönyv és a szakvélemény a kirendelést követő hat hónap elteltével, a hemogenetikai szakértői vélemény pedig tíz és fél hónap múlva érkezett meg az eljáró hatósághoz. A 2004. június 6-án indult államigazgatási eljárást a hatóság így csak 2005. június 13-án – a hemogenetikai szakvélemény kézhezvételét követően – tudta befejezni.
A hemogenetikai szakértői vélemény költsége összesen 267.740 Ft volt (ebből 254.800 Ft költségátalány, 8000 Ft szakértői munkadíj és 4940 Ft egyéb díj). A Hemogenetikai Osztály vezetője 2004. július 19-én kelt levelében kifejtette, hogy finanszírozási problémák nehezítik az osztály folyamatos anyag- és eszközellátását, így a 2004. évi fenntartási keret összege előreláthatólag csak a kirendelések 20 %-ának elvégzését teszi lehetővé. Az intézetet nem tájékoztatták pontosan arról, hogy a laboratóriumok folyamatos működtetését milyen formában fogják biztosítani. A BM helyettes államtitkára ugyanakkor tudomással bírt az intézet működését akadályozó finanszírozási problémákról.
Mindezekre tekintettel vizsgálatom eredményeként megállapítottam, hogy a rendkívüli haláleset ügyében folytatott államigazgatási eljárás elhúzódása súlyos visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság követelményéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. A visszásság alapvetően a szakértők – a B-A-Z Megyei Rendőr-főkapitányság orvosszakértője, ill. a BM Bűnügyi Szakértői és Kutató Intézet – késedelmes eljárása miatt következett be. Megállapítható azonban, hogy a szakértők a kirendelést követően haladéktalanul jelezték leterheltségüket, ill. várható késedelmüket az eljáró hatóságnak. A Ket. 7. §-ában foglalt eljárási alapelv szerint a közigazgatási hatóság úgy szervezi meg a tevékenységét, hogy az eljárás a lehető leggyorsabban lezárható legyen.

Ajánlás
Ezen alapelvre is figyelemmel, a hatósági eljárások elhúzódásának megakadályozása érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bek. alapján felkérem a belügyminisztert, hogy biztosítsa az irányítása alá tartozó szakértői és kutatóintézet folyamatos működéséhez szükséges anyagi feltételeket; továbbá vizsgálja meg a rendőr-főkapitányságok keretében tevékenykedő orvosszakértők leterheltségét, és tegyen intézkedéseket a hasonló esetek jövőbeni elkerülésére.

Budapest, 2005. december 13.
Takács Albert sk.