Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2745/2005. sz. ügyben

Előadó: Nagy Tiborné
Az eljárás megindítása
A panaszos azt kifogásolta, hogy az önkormányzat kérése ellenére nem módosította a rendezési tervét, és nem tette beépíthetővé az erdőterületet. Ugyanakkor a településen az övével határos ingatlan „más irányú felhasználása megengedett”. Ezt a vele szemben megnyilvánuló diszkriminációként értékelte. 
Vizsgálatomat az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált, a jogállamiság részét képező jogbiztonsághoz és tisztességes eljáráshoz, 13. § (1) bekezdésében foglalt, a tulajdonhoz való jog, és a 70/A. §-ában megfogalmazott diszkrimináció tilalmának megsértése miatt indítottam.
A vizsgálatomhoz az érintett település jegyzőjétől kértem tájékoztatást és iratokat.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.) 
1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról (Ötv.)
1996. évi LIII. törvény a természet védelméről
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
253/1997. (XII. 20.) Korm. r. az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
2/1986. (II. 27.) ÉVM r. az Országos Építésügyi Szabályzat közzétételéről (OÉSZ)
2/2003. (III. 15.) ÖR. rendelettel jóváhagyott helyi építési szabályzat (HÉSZ) 

A megállapított tényállás
A panaszos részint 1993-ban kárpótlási árverésben, részint 1996-ban részarány-kiadás címén szerezte meg a most beépíteni szándékozott területeket, amelyek a szerzéskor és ma is erdő művelési ágúak voltak. A település rendezési terve szerint a terület „E” jelű külterületi erdőterület.
A panaszos és társai a területeik átminősítését kérték, kemping, egészségügyi centrum, öregotthon, parkoló kialakítása céljára. Az önkormányzat az illetékes erdészeti és környezetvédelmi hatóságok álláspontjától tette függővé döntését. Az Állami Erdészeti Szolgálat, majd a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztérium Erdészeti Főosztálya elutasította az erdőterület építési célú igénybevételére vonatkozó kérelmet.
Az eljárásban illetékes szakhatóságok – a Bükki Nemzeti Park Igazgatósága, majd az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség – a tervezett igénybevételhez szintén nem járult hozzá. Ezt követően az önkormányzat úgy döntött, hogy a terület besorolását, a HÉSZ előírásait nem módosítja.
A polgármester a hatósági-szakhatósági elutasításokat mellékelve tájékoztatta a panaszost (és társait), hogy a szakmai álláspontok alapján az önkormányzat „nem kezdeményez rendezési tervmódosítást ezekre a területekre.”

A vizsgálat megállapításai
Vizsgálatom arra irányult, hogy a panaszolt önkormányzat, mint közszolgáltatást (településrendezést) nyújtó a feladatának eleget tett-e, eljárásából vagy mulasztásából eredően keletkezett-e visszásság a panaszos állampolgári jogaival összefüggésben? A panaszosnak az ingatlanaihoz fűződő jogait csorbították-e?

Megállapítottam, hogy a szerzés idején – és azóta folyamatosan – a területek erdő művelési ágúak voltak. Azokhoz a beépítési jog soha nem tartozott hozzá. Azt sem a szerzés idején hatályos OÉSZ, sem a jelenleg hatályos OTÉK nem biztosítja [OTÉK 6. § 5. pont különleges-, b) beépítésre nem szánt terület, 3. pont erdőterület (területfelhasználási egység)].
Az erdészeti és környezetvédelmi hatóságok döntései kapcsán a jogorvoslatot biztosították, azzal a panaszosok éltek is. Más kérdés, hogy a kérelmeket elutasították.
A határozatokban részletes szakmai indokok kifejtésével támasztották alá döntésüket:
„Az Egerszalók-Demjén műút mentén elhelyezkedő, többek között magával a tervezett komplexummal szemközti területek erdőművelési ágban tartása beépítésre nem szánt területként tájképi indokokból feltétlenül kívánatos. Mindezek mellett a területeken található vegetáció – egy zöldfelületekben szegény környezetben – fontos élőhelyet biztosít a környék élővilágának is.
Amint az Igazgatóságunk már korábban, Egerszalók község Településszerkezeti Tervéről alkotott szakvéleményében (Üisz:: I-l43/5/2002.) is jelezte, a gyógyfürdő és az annak közvetlen környezetéül szolgáló 17 ha-os terület kivételével további, újabb beépítéseket nem támogat. Ezen kívül felhívtuk a települési önkormányzat figyelmét arra, hogy „nem tartjuk szerencsés politikának a külterületi zöldfelületeket csökkentő, azokat feláldozó beépítéseket, … ezáltal a természeti környezet felélését és visszaszorítását” és „véleményünk szerint a község rendezési terve indokolatlanul nagy arányú külterületi fejlesztéseket irányoz elő, ami sok helyütt a természeti környezet teljes vagy legalábbis jelentős pusztulását eredményezheti”. Kijelentettük, hogy „tudomásul vesszük, hogy a település ki kívánja használni a (ma még) vonzó táj és hőforrás adta idegenforgalmi lehetőségeket, azonban a fejlesztések tervezésénél a természet- és tájvédelmi szempontokat az eddigieknél sokkal jobban figyelembe kell venni.”
Álláspontunk szerint csak olyan erdőterület vonható ki termelésből, ahol a természeti, táji értékek nem károsodnak a kivonás következtében. Mivel ez jelen esetben nem mondható el, kijelentjük, hogy a területek erdőművelési ágból való kivonása, és beépítésre szánt területté minősítése egyértelműen tájvédelmi érdekeket sért, ezért a kérelmet a Bükki Nemzeti Park Igazgatóság nem támogatja.
A fentiek ismeretében leszögezzük, hogy a Bükki Nemzeti Park Igazgatóság továbbra sem ért egyet a település rendezési tervének ilyetén módosításával és a szóbanforgó területek övezeti besorolásának megváltoztatásával, a megcélzott területhasználatot nem támogatja, mivel az természet- és tájvédelmi érdekeket sért. Emellett elfogadhatatlan környezetátalakulást, valamint tér- és településszerkezet-változást is eredményezne. 
Az 1996. évi LIII. törvény 6. § (2) c)-d) pontjában megfogalmazott természeti értékek és természeti területek védelme kimondja, hogy a természeti értékek, a táj jellege és esztétikai adottságainak védelme érdekében „a település-, a területrendezés és –fejlesztés, különösen a területfelhasználás, a telekalakítás, az építés, a használat során kiemelt figyelmet kell fordítani a természeti értékek és rendszerek, a tájképi adottságok … megőrzésére”, illetve „művelési ág változtatás, más célú hasznosítás (értsd: belterületbe vonás és művelésből való kivonás) csak a táj jellegének, szerkezetének, … és a természeti értékeknek figyelembevételével lehetséges”.
Mivel ezt jelen esetben nem látjuk teljesülni, a szóbanforgó beruházással szemben továbbra is kifogást emelünk, azt elfogadni és támogatni nem tudjuk.”
A hátrányos megkülönböztetés értelemszerűen nem volt megállapítható. Azt, hogy helyes, illetve elkerülhetetlen volt-e a gyógyfürdő kialakításához a rendezési tervvel korábban ilyen célú építési terület kijelölése, nem vizsgáltam. Azt a jelen helyzet megítélésénél már adottságnak kell tekinteni, feltételezve, hogy a terület szakmai kiválasztása a hidrogeológiai adottságok és a meglévő település egészéhez való illesztés szándékával történt. Nincs helye azonban sem a településrendezésben, sem a környezet-, és természetvédelmi, illetve erdővédelmi eljárásban olyan megközelítésnek, hogy ha egy bizonyos be nem építhető területet beépíthetővé tettek, az összes többit is beépíthetővé kell tenni. 
A településrendezésben az „azonos helyzetben lévők” pl. egy utcasor azonos nagyságú telkeinek tulajdonosai, meghatározott telektömb utcanyitással egyformán érintett telkeinek tulajdonosai, de nem azok a település teljes kül- és belterületén ingatlanokkal rendelkezők. 
Ugyanakkor – alkotmánybírósági határozatok nyomán is – töretlenül képviselt álláspont az országgyűlési biztosok részéről a természeti környezet, a zöldterületek megőrzésének fontossága, amely minden ma élő ember és jövendő generációk javát kell szolgálja.Az Alkotmány szerint: „18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.”
Egyetértek az erdészeti és környezetvédelmi hatóságok szakmai álláspontjával, a fürdő kijelölése után megmaradt valamennyi erdőterület erdőkénti megtartásával.
Az országgyűlési biztos már több ügyben (pl. az OBH 1535/2001.) megállapította, hogy: „A tulajdonnal összefüggő alkotmányos garanciák a meglévő tulajdon (és a hozzá fűződő jogok) sérthetetlenségét mondják ki. A tulajdont csak törvényben, közérdekből elkerülhetetlenül szükséges mértékben és arányban lehet korlátozni, illetve kártalanítás ellenében elvonni. Nincs azonban alkotmányos kötelezettsége sem az államnak, sem az önkormányzatnak arra nézve, hogy egy adott, konkrét ingatlantulajdon értéknövekedését a tulajdonhoz fűződő jogok (pl. megközelíthetőség, beépíthetőség) kiterjesztésével megvalósítsa.”
Mindezek alapján megállapítottam, hogy a panaszost az országgyűlési biztos hatáskörébe tartozó szervezetek eljárásából vagy mulasztásából következő alkotmányos jogaival összefüggő sérelem nem érte. Az önkormányzat, mint közszolgáltatást nyújtó szerv a feladatának eleget tett. A panaszosnak az ingatlanaihoz fűződő jogai nem csökkentek a területek megszerzése óta, és nem kevesebbek a község rendezési terve következtében, mint anélkül, az országos jogszabályok alapján lennének.
A vizsgálatomat intézkedés kezdeményezése nélkül lezárom, a panaszt elutasítom.

Budapest, 2005. szeptember 21.

Lenkovics Barnabás sk.