Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2345/2005. sz. ügyben

Előadó: Haraszti Katalin
Az eljárás megindítása
A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert sérelmezte, hogy azoknak a nőknek, akik házasságuk alatt a férjük nevét viselték, azonban a házasság felbontását követően ismét a leánykori nevüket szeretnék „visszavenni”, a névváltoztatásért fizetniük kell. A panaszos szerint az említett joggyakorlat a nők hátrányos megkülönböztetését eredményezi, hiszen a leánykori név visszavétele kizárólag az ő esetükben fordul elő. Az említett diszkrimináció megszüntetése érdekében a panaszos mind a névváltoztatási, mind az új okmányok kiállításával kapcsolatos eljárások költségmentessé tételét javasolta.

A megállapított tényállás
Házasságkötésekor a panaszos a házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) 25. § (1) bekezdésének c) pontjában szabályozott házassági nevet választotta, vagyis a férje családi nevét viselte a házasságra utaló toldással és ehhez, a maga teljes nevét hozzákapcsolta. A bíróság a panaszos 23 évig fennálló házasságát felbontotta. Amikor a panaszos az illetékes anyakönyvvezetőnél bejelentette azt a szándékát, hogy ismét a házasságkötése előtti – más szóval születési - nevét kívánja viselni, azt a tájékoztatást kapta, hogy a névváltoztatási eljárás illetéke 5000 forint. Az eljáró anyakönyvvezető jelezte, hogy a névváltoztatás engedélyezését követően a panaszosnak az összes olyan személyi okmányát ki kell majd cseréltetnie, amelyben a házassági nevén szerepel, így - a névváltoztatási eljárás költségein túl - az új okmányok kiállításának költségeit is viselnie kell.

A vizsgált alkotmányos jogok
Magyar Köztársaság Alkotmánya 
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti. (3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

Az alkalmazott jogszabályok:
A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény
25. § (1) A feleség a házasságkötés után a) kizárólag a maga teljes nevét viseli, vagy b) a férje teljes nevét viseli a házasságra utaló toldással, amelyhez a maga teljes nevét hozzákapcsolhatja, vagy c) a férje családi nevét viseli a házasságra utaló toldással és ehhez a maga teljes nevét hozzákapcsolja, vagy d) a férje családi nevéhez hozzákapcsolja a saját utónevét. (2) A férj a házasságkötés után a) kizárólag a maga teljes nevét viseli, vagy b) a felesége családi nevéhez hozzákapcsolja a saját utónevét. (3) A férj, illetve a feleség a házasságkötés után házassági névként családi nevüket is összekapcsolhatja, hozzáfűzve a saját utónevét. (4) A házasulóknak az (1)-(3) bekezdés szerinti névviselésről meg kell egyezniük. Ennek során figyelemmel kell lenni arra, hogy - a (3) bekezdésben foglalt kivétellel - csak az egyik házasuló veheti fel házassági névként a másik családi nevét [(1) bekezdés b)-d) pont, (2) bekezdés b) pont], illetve a házassági név családi nevekből képzett része legfeljebb kéttagú lehet. (5) A házasulóknak az anyakönyvvezető felhívására a házasságkötés utáni névviselésről nyilatkozniuk kell.
26. § (1) A házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a házastársak a házasság fennállása alatt viselt nevet viselik tovább. Ha ettől el kívánnak térni, ezt a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után az anyakönyvvezetőnek bejelenthetik. Ilyen esetben sem viselheti azonban a volt férje nevét a volt feleség a házasságra utaló toldással [25. § (1) bekezdés b)-c) pont], ha azt a házasság fennállása alatt nem viselte.

Az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. tvr
27/B. § (1) A házassági név az a név, amely az érintettet a házassági anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. A házasságot kötő személy a Csjt.-ben felsorolt házassági névviselési formák közül választhat házassági nevet. (4) A házassági névviselési forma - a házasság fennállása alatt, illetve annak megszűnése után - a Csjt. szabályainak megfelelően az érintett kérelmére módosítható. (5) A házassági név módosítására irányuló eljárás lefolytatására a házasságkötés helye szerinti anyakönyvvezető az illetékes, de a kérelem a lakcím szerint illetékes anyakönyvvezetőnél is előterjeszthető.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény
90. § (1) A közigazgatási szerv annak a magánszemélynek, aki kereseti, jövedelmi és vagyoni viszonyai miatt az eljárási költséget vagy egy részét nem képes viselni, jogai érvényesítésének megkönnyítésére teljes vagy részleges költségmentességet engedélyezhet. A költségmentességhez alapul szolgáló feltételek megváltozása esetén a költségmentesség módosítható vagy visszavonható. (2) A költségmentesség az illeték és az eljárási költség viselése alóli mentességet jelenti. (3) A költségmentesség hatálya a kérelem előterjesztésétől kezdve az eljárás egész tartamára és a végrehajtási eljárásra terjed ki.
91. § A költségmentesség iránti kérelem elutasításáról, továbbá a költségmentesség módosításáról és visszavonásáról szóló határozat ellen fellebbezésnek van helye.

A vizsgálat megállapításai:
Eljárásom során először azt vizsgáltam, hogy a házassági név viselésének joga, illetve a házasság megszűnését követő esetleges megváltoztatásának problémája valóban kizárólag a nőket érinti-e, majd a névváltozatás kapcsán felmerülő eljárási költségek viselésének módját elemeztem.
A házassági névviselés anyagi jogi szabályait a Csjt. rendezi. A Csjt. hatályba lépésétől, azaz 1953. január 1-jétől, 1974. június 30-ig a nők házassági névként – választásuk szerint – vagy a férjük családi és utónevét viselhették a –né toldattal, vagy megtarthatták a születési nevüket. A Csjt. 1974. évi módosításánakhatályba lépésétől, vagyis 1974. július 1-jétől vált lehetővé, hogy a nők a jelenleg is ismert, a Csjt. 25. §-ában felsorolt ötféle névviselési forma közül választhattak. A panaszost semmi sem kényszeríttette arra, hogy a házasságkötését követően a saját neve helyett a férje családi nevét viselje a házasságra utaló toldással és ehhez, kapcsolja a maga teljes – a panaszos szóhasználatával élve „leánykori” - nevét. 
A Csjt-nek mind a jelenleg, mind a panaszos házasságkötésének időpontjában hatályos szövege - főszabályként – úgy rendelkezik, hogy a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a volt feleség a házasság fennállása alatt viselt nevét viseli tovább. A Csjt. hivatkozott szabályai alapján megállapítható, hogy a panaszosnak 23 évvel ezelőtt, az általa kiválasztott házassági név viselésére vonatkozó szándéka bejelentésekor is tisztában kellett lennie azzal, hogy a névváltozás nem kizárólag a házassága fennállásának idejére szól majd. Amennyiben a feleség a házasság megszűnését követően a házassági nevétől eltérő nevet kíván viselni, ezt a szándékát az anyakönyvvezetőnél kell bejelentenie. A házassági név megváltoztatására irányuló eljárás illetéke 5000 forint. 
A férfiak esetében nem volt választási lehetőség. Ők a házasságkötésüket követően is a saját nevüket viselték. Amennyiben a férj úgy döntött, hogy a házasságkötést követően a felesége családi nevét kívánja viselni, névváltoztatási kérelmet kellett benyújtania. Az Alkotmánybíróság 58/2001. (XII. 7.) AB határozatában alkotmányellenes diszkriminációnak minősítette, hogy a Csjt. kizárólag a nők számára tette lehetővé, hogy házasságkötésük alkalmával házassági nevet vegyenek fel. Az Alkotmánybíróság hivatkozott döntése alapján a jogalkotónak a férfiak számára is biztosítania kellett annak lehetőségét, hogy a házastársukkal való összetartozásukat házassági név felvételével is kifejezhessék. Az Országgyűlés az Alkotmánybíróság által előírt jogalkotási kötelezettségének a 2002. évi XLIV. törvény megalkotásával tett eleget. 
A 2002. évi XLIV. törvény hatálybalépésével a nők által  - a Csjt. 1974. évi módosítását követően - választható házassági nevek továbbra is rendelkezésre állnak, azonban 2004. január 1-jétől a férfiak is választhatnak, hogy a házasságkötés után kizárólag a saját teljes nevüket viselik, vagy a feleségük családi nevéhez kapcsolják a saját utónevüket. További, mindkét házasulandó számára nyitva álló lehetőség, hogy a férj, illetve a feleség a házasságkötés után - házassági névként - a családi nevüket is összekapcsolják, és a közös, immár kéttagú családi névhez hozzáfűzzék a saját utónevüket. A házasulandók elhatározásától függ, hogy a kéttagú házassági névben a férj vagy a feleség családi neve az első, illetve a második tag, vagyis melyikük családi neve követi a másikat. Változatlanul érvényes a Csjt. 26. § (1) bekezdésének az a szabálya, amely szerint a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a házastársak, így a férfiak is, a házasság fennállása alatt viselt nevüket viselik tovább. Ha ettől el kívánnak térni, ezt a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után az anyakönyvvezetőnek bejelenthetik. 
Amennyiben a férj a házasság megszűnését követően a házassági nevétől eltérő nevet kíván viselni, így például ismételten a születési nevét kívánja használni, ezt a szándékát – a nőkhöz hasonlóan – az anyakönyvvezetőnél kell bejelentenie. A házassági név megváltoztatására irányuló eljárás illetéke a férfiak esetében is 5000 forint.
A vizsgálat során rendelkezésemre álló adatok alapján megállapítottam, hogy a házassági név megválasztásának joga a nőkhöz hasonlóan a férfiakat is megilleti, továbbá a házassági név megváltoztatása mindkét nemhez tartozó személyek esetében azonos eljárásban, azonos összegű illeték fejében történik. Az említett indokok alapján a nők hátrányos megkülönböztetésével kapcsolatos panaszt - annak megalapozatlansága miatt – elutasítom.
A panaszos másik sérelme az volt, hogy a házassági nevének megváltozatását követően az összes személyi okmányát ki kell cseréltetnie, és az új okmányok kiállításának költségeit is viselnie kell.
Mind a személyi igazolvány,mind az útlevél– egyebek mellett – tartalmazza a tulajdonosának nevét. Amennyiben az okmány tulajdonosának neve akár házasságkötés, akár névváltoztatás következtében, akár más okból megváltozik, azt ki kell cserélni. Megjegyzem, hogy a panaszosnak valószínűleg nem először kell a személyi okmányait kicseréltetnie, hiszen azzal, hogy valaha házassági névként a férje családi nevét választotta a házasságra utaló toldással és ehhez, kapcsolta a maga teljes nevét, a korábbi – azaz „leánykori” – neve megváltozott. A panaszosnak a házassági nevére vonatkozó döntése, értelemszerűen a személyi okmányainak a házasságkötéskor érvényes tartalmát is érintette. Az említett okmányok kiállítása korábban is illetékköteles volt. Miután a tulajdonos nevét a férfiak személyi okmányai is tartalmazzák, a házassági név felvételét, illetve a házassági névnek a Csjt. 26. § (1) bekezdése szerinti megváltoztatását követően azokat nekik is ki kell cseréltetniük.
Az Alkotmány 70/A. § (3) bekezdése szerint a „Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti”. Az idézett alkotmányos rendelkezéssel összhangban az Áe. 90. § (1) bekezdése értelmében, amennyiben „kereseti, jövedelmi és vagyoni viszonyaik” indokolják, mind a férfiak, mind a nők költségmentességi kérelmet terjeszthetnek elő. Költségmentességi kérelem előterjesztésére mind a házassági névnek a Csjt. 26. § (1) bekezdése szerinti megváltoztatása, mind a megváltozott nevet tartalmazó személyi okmányok kiállítása iránti államigazgatási eljárásokban lehetőség van. A vizsgálat során rendelkezésemre álló adatok alapján megállapítottam, hogy a házassági név megváltoztatására, illetve a személyi okmányoknak a házassági név megváltozását követő cseréje kapcsán a férfiakat és a nőket azonos eljárási költségek terhelik. Az említett indokok alapján a nők hátrányos megkülönböztetésével kapcsolatos panaszt - annak megalapozatlansága miatt – elutasítom. 

Budapest, 2005. július 11.

Takács Albert sk.