Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1877/2005. számú ügyben

Előadó: dr. Sipos Beáta
Az eljárás megindulása
A panaszos az országgyűlési biztoshoz eljuttatott beadványaiban azt sérelmezte, hogy 2004 szeptemberében három napon keresztül nem kapta meg a szükséges gyógyszereit a kiskunlacházi idősek otthonában. A gyógyszermegvonás miatt panasszal fordult az intézményvezetőhöz, azonban a mulasztás kapcsán érdemi intézkedés nem történt. A panaszos kifogásolta továbbá az otthonban tapasztalt bánásmódot is, valamint leírta, hogy az intézményben nem működik semmilyen érdekvédelmi szerv.
Figyelemmel arra, hogy a beadvány alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmekre utalt, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
Ezzel egyidejűleg - az Obtv. 18. § (3) bekezdése alapján - felkértem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: Közigazgatási Hivatal) vezetőjét a panasz helyszíni vizsgálatára.

Az érintett alkotmányos jogok
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Az ügy jogszabályi háttere
1993. évi III. törvény a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról (Szt.)
1/2000. (I. 7.) SzCsM rendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmények szakmai feladatairól és működésük feltételeiről (R.)
188/1999. (XII. 16.) Kormányrendelet a személyes gondoskodást nyújtó szociális intézmény és a falugondnoki szolgálat működésének engedélyezéséről, továbbá a szociális vállalkozás engedélyezéséről.

A vizsgálat megállapításai
A Közigazgatási Hivatal 2005. március 22-én helyszíni ellenőrzést tartott az intézményben, melynek során meghallgatták a panaszost, az ápolókat és a 2004-ben megbízott intézményvezetőt. A megállapításaimat az ellenőrzésről készült jegyzőkönyvre és a kapott tájékoztatásokra alapoztam.
A meghallgatás során az osztályos nővér elismerte, hogy 2004. 09. 03-án, pénteken a megrendelt gyógyszereket átvette, azonban azokat nem osztotta szét, és másnak sem szólt annak érdekében, hogy helyette végezzék el a gyógyszerek kiadagolását. A gyógyszerek részleges kiosztása csak vasárnap este történt meg. A hétvége során a panaszos a gyógyszerek hiánya miatt rosszul lett. Az akkor beosztásban levő nővérek a hiányzó gyógyszer helyett más gyógyszert nem tudtak adni, mivel a gyógyszerszekrény kulcsát nem találták.
A megbízott intézményvezető a történtek után csupán arról intézkedett, hogy kettő kulcs álljon a jövőben - elérhető helyen - az ápolók rendelkezésére a gyógyszeres szekrényhez. Egyúttal az osztályos nővért szóbeli figyelmeztetésben részesítette, valamint bocsánatot kért a panaszostól. A történtekről dokumentáció nem készült, egyéb intézkedés nem történt.
A helyszíni vizsgálat azon túl, hogy egyértelműen igazolta, a panaszos az adott időszakban valóban nem jutott hozzá az orvosi előírások szerinti gyógyszereihez megállapította azt is, hogy az ellátottak gyógyszerelésének írásbeli dokumentálása hiányos, pontosan nem követhető. A panaszosnak az érdekképviseleti fórum hiányát sérelmező kifogásai is alaposnak bizonyultak. A bánásmóddal összefüggésben pedig rögzítették, hogy „a felelősség, a segítségnyújtás, a szakmai tudás nem jut minden esetben kifejezésre és az ellátottak vonatkozásában alkalmazott hangnem sem mindig megfelelő.”
Mindezek ismeretében megállapítom, hogy az intézmény a panaszos lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez fűződő jogával összefüggésben visszásságot okozott azzal, hogy nem biztosította az ellátottnak kellő időben a számára előírt gyógyszereket, továbbá, hogy a gyógyszerellátást nem megfelelő módon, hiányosan dokumentálta. Az érdekképviseleti fórum működésének hiánya pedig az Alkotmányban deklarált kérelemhez és panaszhoz fűződő joggal összefüggésben okozott visszásságot.
A panaszos kiegészítő beadványában jelezte, nem tudja elfogadni azt, hogy a mulasztás miatt csupán szóbeli figyelmeztetést kapott az osztályos nővér. A vizsgálatom során a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal Szociális és Gyámhivatala arról értesített, hogy az új intézményvezető - aki 2005. február 15.-től látja el feladatát - az adott nővért 2005. 05. 19.-én írásbeli figyelmeztetésben részesítette egy másik ellátott szabálytalan gyógykezelése miatt. Az igazgató a figyelmeztetésben kitért arra, hogy az osztályos nővér az intézkedéseit az intézmény háziorvosával történő egyeztetés nélkül végezte, szakmai képesítése ellenére nem tudta felmérni a gyógyszerkezeléssel kapcsolatos felelőtlen cselekedeteinek következményeit, melyek visszatérő problémaként jelentkeznek.
Az új intézményvezetőtől kapott tájékoztatás szerint az adott dolgozó munkaviszonya 2005 őszén megszűnt, a korábbi igazgatóval szemben pedig jelenleg munkaügyi per van folyamatban.
Az Érdekképviseleti Fórum ez év januárjában alakult meg az otthonban, eddig a költözések miatt nem tudták létrehozni az adott telephelyen.
Figyelemmel arra, hogy időközben a mulasztást elkövető személyeket felelősségre vonták illetve egyikük közalkalmazotti jogviszonya már megszűnt, továbbá a feltárt hiányosságokat az intézmény új vezetője orvosolta, ajánlást nem teszek, de az Obtv. 17. §-ának (1) bekezdése alapján felkérem az intézmény fenntartóját és a törvényességi ellenőrzést végző közigazgatási hivatal szociális és gyámhivatala vezetőjét az intézményi működés jog- és szakszerűségének fokozott figyelemmel kísérésére.

Budapest, 2006. február

Lenkovics Barnabás sk.