Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1309/2005. sz. ügyben

Előadó: dr. Gubucz Ágnes
Az eljárás megindítása
A panaszos azt sérelmezte beadványában, hogy gyermekét, aki a Debreceni Vörösmarty Mihály Általános Iskola tanulója, az iskola pedagógusai bántalmazták, az iskolába járástól eltiltották, majd ott tartózkodását korlátozták, nem biztosították számára a szükséges fejlesztéseket, végül akarata ellenére magántanulói státuszba helyezték. 
A panasz alapján felmerült az Alkotmány 2.§ (1) bekezdésében rögzített jogállamiság részét képező tisztességes eljáráshoz való jog, az 54. § (1) bekezdésében deklarált emberi méltósághoz, 57. § (5) bekezdése szerinti jogorvoslathoz, a 67. § (1) és (2) bekezdéseiben foglalt szülőket és gyermekeket megillető, továbbá 70/F. § (1) bekezdésében foglalt művelődéshez fűződő jogok sérelmének a gyanúja. Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.
Debrecen Megyei Jogú Város Önkormányzata Jegyzőjét (a továbbiakban: jegyző) a beadványban foglaltakkal kapcsolatban vizsgálat lefolytatására, valamint a keletkezett dokumentumok másolatának a megküldésére kértem.  

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelytől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
70/F. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot. 

1993. évi LXXIX. törvény a közoktatásról
7. § (1) A tankötelezettség - a szülő választása alapján - iskolába járással vagy magántanulóként teljesíthető. (2) Ha az iskola igazgatója vagy a gyámhatóság, illetve a gyermekjóléti szolgálat megítélése szerint a tanulónak hátrányos, hogy tankötelezettségének magántanulóként tegyen eleget, vagy az így elkezdett tanulmányok befejezésére nem lehet számítani, köteles erről értesíteni a gyermek lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes önkormányzat jegyzőjét. A jegyző dönt arról, hogy a tanuló milyen módon teljesítse tankötelezettségét. Hátrányos helyzetű tanuló esetén az iskola igazgatójának a döntéséhez be kell szereznie a gyermekjóléti szolgálat véleményét.
10. § (2) A gyermek, illetve a tanuló személyiségét, emberi méltóságát és jogait tiszteletben kell tartani, és védelmet kell számára biztosítani fizikai és lelki erőszakkal szemben. A gyermek és a tanuló nem vethető alá testi fenyítésnek, kínzásnak, kegyetlen, embertelen megalázó büntetésnek vagy bánásmódnak.
19. § (7) pedagógusok kötelezettségei…h) a gyermekek, tanulók és szülők emberi méltóságát és jogait tiszteletben tartsa,

11/1994. (VI. 8.) MKM rendelet a nevelési-oktatási intézmények működéséről
23. § (1) Ha a tanuló - szülőjének a közoktatási törvény 7. §-a (2) bekezdésében szabályozott választása alapján - tankötelezettségének magántanulóként tesz eleget, az erről való bejelentést követő három napon belül az iskola igazgatója beszerzi a tanuló lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálat véleményét, annak eldöntésére, hátrányos-e ez a megoldás a tanulónak. A gyermekjóléti szolgálat tizenöt napon belül köteles megküldeni véleményét. (2) Ha a tanuló tanulmányi kötelezettségének a szülő döntése alapján magántanulóként tesz eleget, felkészítéséről a szülő gondoskodik, illetőleg a tanuló egyénileg készül fel. Az az iskola pedig, amellyel a tanuló tanulói jogviszonyban áll - kivéve, ha a tanuló független vizsgabizottság előtt ad számot tudásáról - állapítja meg a tanuló érdemjegyeit és osztályzatait, továbbá dönt - minden esetben - a tanuló magasabb évfolyamra lépésével kapcsolatos kérdésekben. Az iskola igazgatója köteles tájékoztatni a tanulót, illetve a szülőt a magántanulói jogairól és kötelességeiről. A magántanuló kérelemre felvehető a napközibe és a tanulószobai foglalkozásra. (3) Ha a sajátos nevelési igényű tanuló az illetékes szakértői és rehabilitációs bizottság, a beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló a nevelési tanácsadó szakértői véleménye alapján tanulmányait magántanulóként folytatja, iskolai neveléséről és oktatásáról - felkészítéséről, érdemjegyeinek és osztályzatainak megállapításáról, illetve az ehhez szükséges pedagógusokról - a szakértői véleményben foglaltak szerint - az az iskola gondoskodik, amellyel a tanuló tanulói jogviszonyban áll. A szakértői vélemény készítője a közoktatási törvény 120. §-ának (1) bekezdésében meghatározottak alapján az iskolában nem foglalkoztatott szakemberek foglalkoztatásának költségeiről gondoskodik.

A megállapított tényállás
A panaszos gyermeke a 2004/2005-ös tanévtől a Debreceni Vörösmarty Mihály Általános Iskola és Alapfokú Művészetoktatási Intézmény (a továbbiakban: iskola) első, kislétszámú osztályos tanulója. A panaszos gyermekével 2004 októberétől kezdődtek a problémák. Többször előfordult, hogy a gyermeket - a takarítók és a gyermek elmondása szerint - „kicibálták” az osztályteremből végig a folyosón egészen az igazgató irodájáig. A gyermek ilyenkor megijedt, védekezésképpen rugdosott, tanítói, pedig lefogták. Nem engedték a gyermeknek azt sem, hogy a többiekkel együtt az ebédlőben tízóraizzon. A panaszos szerint gyermekével az iskolában arrogáns módon bántak, ezért több alakalommal kiszaladt az osztályteremből. Előfordult az is, hogy az óráról kiküldték. 
Debrecen Megyei Jogú Város Polgármestere (a továbbiakban: polgármester) megkeresésemre, mint az iskola fenntartója törvényességi ellenőrző vizsgálatot rendelt el. Ennek során a 2004. szeptember 1. – 2005. február 24. közötti időszakot ellenőrizte. A vizsgálatról elkészült 2005. március 4-én kelt összefoglaló jelentés (a továbbiakban: összefoglaló jelentés) szerint „a gyermeket magatartása miatt tanítói több alakalommal kiemelték a tanítási óráról”. A panaszban említett két takarítónőt meghallgatták, akik azt mondták „nem látták, hogy a gyermeket osztályteremből kicibálták volna”. A gyermek tanítói 2005. március 3-án kelt, hozzám címzett levelükben kijelentették, hogy a gyermeket „akkor emeltük ki az osztályból, amikor társainak a tanulását már nem csak ordítozásával zavarta, hanem társaira padokat borított, megrúgta, megharapta, megverte őket. Ebben a helyzetben – mivel sem kérésre, sem szép szóra egyáltalán nem reagált, sőt pedagógusa ellen fordult – a többi gyermek érdekében, testi épségük megőrzéséért kiemeltük az osztályközösségből, hogy lenyugodjon. A gyermek nem csak társaira, hanem önmagára is veszélyes volt, fejét a falba, üvegbe, vasba verte, ezért próbáltuk megnyugtatni és megakadályozni önpusztító tevékenységét. A takarítók az anyával semmilyen kapcsolatban nem voltak, csak látásból ismerték, és még egyik sem beszélt vele sohasem”. Kijelentették továbbá, hogy „a gyermek rendszeresen kirohan az órákról, és nem hajlandó bejönni a terembe. Ilyenkor felügyeletét a pedagógiai asszisztens látja el, hiszen a többi gyermeknek tanítási órája van. A gyermek akkor nem tízóraizik a társaival, amikor a teremben a földön fekszik, és nem akar fölkelni onnan. Ekkor is a pedagógiai asszisztens segítségét kérjük, hogy felügyelje, amíg a többiek tízóraiznak. (Legtöbbször rövid idő múlva ő is előveszi tízóraiját és megeszi.).”
Az iskola - a gyermek magatartási problémái miatt - 2004. szeptember 28-án, kezdeményezte a Hajdú-Bihar Megyei Gyógypedagógiai Szakértő és Rehabilitációs Szolgáltató Központ (a továbbiakban: szakértői bizottság) vizsgálatát. A szakértői javaslat iránti kérelemben az iskola igazgatója a szakvizsgálat mellett kérte, a gyermek szükség szerinti áthelyezését számára megfelelő iskolatípusba. A panaszos 2004. szeptember 28-án írásban kérte az iskola igaztójától - a szakértői bizottság szakvizsgálatáig - gyermeke iskolalátogatás alóli felmentését. Ez alapján az iskola igazgatója - feltehetőleg szóban - engedélyezte, hogy a gyermek a szülő által kért időtartam alatt mentesüljön az iskolalátogatási kötelezettsége alól. Az összefoglaló jelentés nem tartalmazta, hogy a gyermeket az iskolából kitiltották volna. A gyermek azért nem járt iskolába, mert azt a panaszos kérte. Megállapításra került azonban a gyermek iskolában tartózkodásának korlátozása, melyet a 2004. október 12-én az intézményben készült, valamint a 2005. február 24-én rögzített jegyzőkönyv tartalmaz. Ezek szerint az iskola igazgatója elismerte, hogy korlátozták a gyermek iskolában történő tartózkodását. A gyermek csak 7 óra 30 perc és 11 óra 20 perc között lehetett az iskolában.
A szakértői bizottság szakvéleményét 2004. november 10-én állította ki, melyben megállapította, hogy a gyermek érzékeny, pszichésen instabil, de kétszemélyes helyzetben jól irányítható, átlagos intellektusú gyermek. Az olvasás és az írás elsajátításában fokozott megsegítést igényel. Ennek megfelelően továbbra is jelenlegi általános iskolai nevelését, ideggondozói kezelését és pszichoterápiát javasolt, továbbá a nevelési tanácsadóban terápiát és fejlesztést. 
A panaszos szerint, amikor az iskola biztosította a szakértői véleményben foglalt fejlesztéseket, akkor a gyermeke személyiségében fejlődés mutatkozott. A problémák akkor kezdődtek újra, amikor a gyógypedagógus és a pszichológus részéről a gyermekkel való foglalkozás megszűnt. A gyógypedagógusnak nem engedték, a pszichológus, pedig nem vállalta gyermeke fejlesztését. Az összefoglaló jelentés szerint a szakértői véleményben foglalt fejlesztések csak részben valósultak meg. A logopédiai ellátás a tanév során rendszeresen és folyamatosan zajlott, azonban az iskolapszichológussal történő fejlesztő foglalkozások 2004. december hónapban megszűntek. Az iskolapszichológusnak a 2005. január 19-én Debrecen Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatala Oktatási Osztályára (a továbbiakban: DMJV PH oktatási osztály) megküldött levele szerint a panaszossal egyeztette, hogy a gyermek külső szakemberhez fog fejlesztő foglalkozásokra járni. Az összefoglaló jelentés (2005. március 4.) azonban nem tartalmazott arra vonatkozó utalást, hogy a fejlesztő foglalkozások folytatódtak volna.  A gyógypedagógiai ellátás pedig azért nem valósult meg, mert az iskolában nincs gyógypedagógus munkakörben foglalkoztatott pedagógus. A gyermekkel az ifjúságvédelmi felelős foglalkozott, aki végzettségét tekintve gyógypedagógus. 2005. február 24-én rögzített jegyzőkönyvben az iskola igazgatója elmondta, hogy az ifjúságvédelmi felelős feladata volt a gyermek felügyelete, amikor probléma volt vele. Ez idő alatt nem nevelés célját szolgáló foglalkozásban részesítette a gyermeket, hanem például elvitte a büfébe, ahol rágógumit vagy szendvicset vett neki. Az igazgató ezt helytelennek tartotta, melyre fel is hívta az ifjúságvédelmi felelős figyelmét. 
A Nevelési Tanácsadó 2003. december 18-án kelt, valamint a szakértői bizottság 2004. november 10-én kelt szakvéleménye megegyezett atekintetben, hogy a gyermek beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló, ezért egyéni fejlesztést és támogatást javasoltak. Mindkét szakvélemény megállapította, hogy a gyermek kisebb létszámú normál iskolában fejleszthető. A szakértői bizottság a gyermek jelenlegi iskolájában további általános iskolai nevelést javasolt. A szakértői véleményben foglaltak ellenére a gyermek magántanuló lett. A panaszos meghallgatásáról szóló 2005. február 10-én kelt jegyzőkönyv szerint a panaszos kijelentette, nem egyezik bele, hogy gyermeke magántanuló legyen. „Egy 8 éves gyermeket nem lehet magántanulónak kitenni. Ragaszkodni fogok a további vizsgálatokhoz, de a magántanulói státuszba nem egyezek bele.  A szakorvos az iskola kérésére javasolta a magántanulói státuszt (2005. január 26-án kelt szakorvosi vélemény).” Az iskola igazgatója szerint a gyermek magántanulói státusza a panaszos 2005. március 4-én kelt, az iskolához benyújtott, írásbeli kérelme alapján jött létre.  2005. március 4-i dátummal és a panaszos aláírásával az iratok közt fellelhető egy kérvény, melynek tartalma a következő: „Alulírott szülő beleegyezem az iskola által felajánlott magántanulói jogviszonyba, amit gyermekem részére javasoltak. A Gyermek és Ifjúsági Pszichiátriai Ambulancia és Gondozóintézet gyermekpszichiátere (2005. január 26-án kelt) szakvéleményében szintén javasolja a magántanulói státuszt. Gyermekem napközbeni felügyeletét sikerült megoldani”. Az iskola igazgatója 2005. március 8-án kelt levélében tájékoztatatta a szülőt, hozzájárul, hogy a gyermek tankötelezettségét 2004/2005-ös tanévben - 2005. március 16-tól -, szakorvosi vélemény alapján a szülő választása szerint magántanulóként teljesítse. A határozatot a Gyermekjóléti Központ (2005. március 7-én kelt) beleegyezésével hozta. A tanuló osztályozó vizsgára való felkészítéséről az iskola gondoskodik. 2005. március 8-i dátummal az iskola igazgatója levélben tájékoztatta a DMJV PH oktatási osztályát, hogy a panaszos gyermeke tankötelezettségét magántanulóként teljesíti szakorvosi vélemény, valamint a szülő választása szerint.

A vizsgálat megállapításai
A megállapított tényállásból az látható, hogy az iskola a gyermek bántalmazásával kapcsolatos panaszt elutasította. Az összefoglaló jelentés, az iskola igazgatójának meghallgatásáról készült jegyzőkönyv, valamint az osztályt tanító pedagógusok hivatkozott levele szerint a gyermeket - magatartása miatt - több alkalommal kiemelték a tanítási óráról.  Ilyenkor a gyermek nemcsak önmaga, hanem társai és némely esetben még tanítói testi épségét is veszélyeztető magatartást tanúsított. A rendelkezésemre bocsátott valamennyi dokumentumban az szerepel, hogy a gyermeket „kiemeltük” az osztályközösségből. A „kiemeltük” meghatározás a bántalmazás megállapítása, illetve a bántalmazás kizárása tekintetében minden kétséget kiszáróan nem értelmezhető, ezért rövid úton tájékoztatást kértem az összefoglaló jelentést készítő DMJV PH oktatási osztályának munkatársától. Kérdésemre kijelentette, hogy a gyermek bántalmazása semmilyen - sem fizikai, sem lelki - formában nem valósult meg. E tények alapján nem állapítottam meg, hogy az iskola pedagógusai visszásságot okoztak a tanuló emberi méltóságához, gyermekek védelméhez való alkotmányos jogával kapcsolatban. A bántalmazás vonatkozásában az alkotmányos joggal összefüggő visszásság hiánya ellenére, fontosnak tartom felhívni az érintettek figyelmét, hogy a tanuló, a gyermek sérelmére elkövethető cselekmények közül a testi, lelki bántalmazást tekintem a legsúlyosabb jogsértésnek. Minden olyan esetben, amikor felmerül a bántalmazás gyanúja a lehető legkörültekintőbben kell eljárni. Ha bántalmazás teljes bizonyossággal nem zárható ki, indokolt a pedagógussal szembeni fegyelmi eljárás lefolytatása. A fegyelmi döntés tartalma tekintetében pedig irányadó a Legfelsőbb Bíróság egy eseti döntése (BH 1998. 53.), mely szerint a testi bántalmazást elkövető pedagógussal szemben a legsúlyosabb fegyelmi büntetetés (elbocsátás) is alkalmazható anélkül, hogy a büntetés kiszabásakor az arányosság követelménye sérülne.
A panaszos 2004. szeptember 28-án írásban kérte az iskola igaztójától gyermeke iskolalátogatás alóli felmentését. Az iskola igazgatója a szülő kérésének eleget tett, de döntését nem foglalta írásba, a szülőt írásban nem tájékoztatta. A 2004. október 12-én, az iskolában rögzített jegyzőkönyv szerint a szülő jelenlétében döntöttek a gyermek iskolában történő tartózkodásának korlátozásáról, de ennek határozatba foglalására nem került sor. Ezzel az oktatási intézmény a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény ( a továbbiakban: Közoktv.) 83. § (1) bekezdésébe foglalt kötelezettségének nem tett eleget, vagyis figyelmen kívül hagyta, hogy a nevelési oktatási intézménynek a gyermekkel, tanulóval kapcsolatos döntéseit írásban közli a tanulóval, illetve a szülővel.
Megállapítottam, hogy az oktatási intézmény döntése írásba foglalásának elmaradása visszásságot okozott a tanuló, illetve a szülő jogállamiság részét képező tisztességes eljáráshoz való jogával kapcsolatban. Az írásbeliség elmaradása miatt a tanuló, a szülő fellebbezéssel sem élhetett, ami visszásságot okozott a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben.
Az iskola szóban arra, kötelezte a panaszost, hogy gyermekét csak 7 óra 30 perc után hozhatja iskolába és 11 óra 20 perckor vigye el. Az oktatási intézmény ezzel a döntésével a fentiekben már kifejtett írásbeliség elmulasztásán és az ezzel járó alapjogsérelmeken túl, megsértette a Közoktv. 4. § (7) bekezdésében rögzített alapelvet, mely szerint a közoktatásban tilos a hátrányos megkülönböztetés. Hátrányos megkülönböztetésnek minősül minden olyan -közvetlen vagy közvetett- különbségtétel, kizárás, korlátozás vagy kedvezés, amelynek célja vagy következménye az egyenlő bánásmód megszüntetése vagy akadályozása. Nem minősül hátrányos megkülönböztetésnek az, amikor a nevelő és oktató munka jellegéből vagy természetéből egyértelműen következő különbségtétel törvényes célok érdekében, a szükséges eszközök alkalmazásával történik. Ilyen törvényes cél lehet a közoktatási törvény 19. § (7) bek. a.) pontjában megfogalmazott kötelezettség. E szerint a pedagógus kötelessége, hogy nevelő és oktató tevékenysége során gondoskodjon a gyermek, tanuló testi épségének megóvásáról. Az iskola igazgatója a 2004. október 12-én kelt jegyzőkönyv tanúsága szerint a panaszos gyermekének önmaga és társai testi épségét veszélyeztető magatartása miatt döntött a tanuló iskolában történő tartózkodásának a korlátozásáról. A panaszos gyermeke a Nevelési Tanácsadó szakvéleménye szerint nehezen kezelhető, magatartási problémákkal küzdő gyermek. A szakvélemény azt is rögzítette, hogy a gyermek iskolai közösségben nevelhető és oktatható, melyet a szakértői bizottság későbbi szakvéleménye is tartalmazott. A szakértői bizottság szakvéleménye a gyermek iskolai nevelését, oktatását továbbra is a panasszal érintett iskolában látta biztosítottnak. Mindezek alapján megállapítottam, hogy az iskola igazgatójának azon döntése, melyben korlátozta a panaszos gyermekének iskolai tartózkodását, kizárta az iskolai közösségi élet egy részéből, ugyan törvényes cél érdekében, de nem a szükséges eszközök alkalmazásával történt. Ezzel megsértette a Közoktv. hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló alapelvet, és az Alkotmányban is nevesített hátrányos megkülönböztetés tilalmáról szóló alapjoggal kapcsolatban visszásságot idézett elő.
Az összefoglaló jelentés szerint a szakértői véleménybe foglalt, a panaszos gyermekének fejlesztésére vonatkozó javaslatokat az iskola csak részben teljesítette. A logopédiai ellátás a tanév során rendszeresen és folyamatosan zajlott, azonban az iskolapszichológussal történő fejlesztő foglalkozások 2004. december hónapban megszűntek. A gyógypedagógiai ellátás, pedig egyáltalán nem valósult meg, mert az iskolában nem volt gyógypedagógus munkakörben foglalkoztatott pedagógus. A gyermek felügyeletét, amikor a probléma volt vele az ifjúságvédelmi felelős látta el, aki végzettségét tekintve gyógypedagógus. A közotv. 30. § (7) bekezdése szerint beilleszkedési, tanulási, magatartási nehézséggel küzdő gyermek, tanuló rehabilitációs célú foglalkoztatásra jogosult, mely nevelési tanácsadás iskolai nevelés, oktatás keretében valósítható meg. Ezt a szakértői bizottság szakvéleményében figyelembe is vette, de az iskola igazgatója nem. Megállapítottam, hogy a szakértői bizottság szakvéleményben foglalt javaslatok részbeni teljesítése által sérült a tanuló azon alkotmányos joga, miszerint minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely megfelelő testi, szellemi, erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
A Közotv. 7. § (1) bekezdése szerint a tankötelezettség - a szülő választása alapján - iskolába járással vagy magántanulóként teljesíthető. A nevelési-oktatási intézmények működéséről szóló 11/1994. (VI.8.) MKM rendelet (a továbbiakban: R.) 23. § (1) bekezdése szerint, ha a tanuló szülőjének választása alapján tankötelezettségének magántanulóként tesz eleget, az iskola igazgatója beszerzi a tanuló lakóhelye, ennek hiányában tartózkodási helye szerint illetékes gyermekjóléti szolgálat véleményét, annak eldöntésére, hátrányos-e ez a megoldás a tanulónak. Az R. 23. §. (3) bekezdése viszont arról rendelkezik, hogy ha a tanuló a beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló a nevelési tanácsadó szakértői véleménye alapján tanulmányait magántanulóként folytatja, az iskolai neveléséről és oktatásáról - a szakértői véleményben foglaltak szerint - az az iskola gondoskodik, amellyel a tanuló tanulói jogviszonyban áll. Az idézett jogszabályok szerint a nevelési tanácsadó rendelkezik azzal a hatáskörrel, hogy javaslatot tegyen arra, hogy a beilleszkedési, tanulási, magatartási nehézséggel küzdő tanuló tanulmányait magántanulóként folytassa. A szakértői vélemény a szülő számára javaslat, az a szülő egyetértésével és aláírásával válik kötelezővé. Az iskola, tehát egyetlen esetben sem dönthet a szülő helyett a magántanulói státuszról, a magántanulói jogviszony kizárólag a szülő választásán alapuló tanulói jogviszony. Az iskola igazgatója szerint a gyermek magántanulói státusza a panaszos 2005. március 4-én kelt, az iskolához benyújtott, írásbeli kérelme alapján jött létre. 2005. március 4-i dátummal és a panaszos aláírásával az iratok közt fellelhető kérvény azonban nem minősíthető kérelemnek, hanem egy beleegyező nyilatkozatnak, mely szerint a szülő hozzájárul az iskola által javasolt magántanulói jogviszonyhoz. Az iskola igazgatójának 2005. március 8-án kelt határozata, mely szerint a szülő kérelme alapján engedélyezi a magántanulói státuszt, a panaszos kérelemnek nem nevezhető beleegyező nyilatkozatán alapul, ezért a magántanulói jogviszony létrejöttéhez nem biztosított kellő jogalapot. Mindezt alátámasztja a panaszos jegyzőkönyvekben felelhető nyilatkozatai, melyek szerint tiltakozott a magántanulói jogviszony ellen. A fentieken túl, tekintettel arra, hogy a panaszos gyermeke beilleszkedési, magatartási, tanulási nehézséggel küzdő tanuló, magántanulói jogviszonyához nem elegendő az illetékes gyermekjóléti szolgálat támogatása, hanem a nevelési tanácsadó szakértői véleményében foglalt javaslata is szükséges, melyben meg kell határozni az iskolai nevelés és oktatás módját is. Az iskola igazgatója a magántanulói státusz megállapításáról szóló határozatához nem szerezte be a nevelési tanácsadó szakvéleményét, valamint a gyermek magántanulóként történő fejlesztésére vonatkozó, szintén a nevelési tanácsadó által meghatározott fejlesztéseket, hanem csak a gyermekjóléti szolgálat véleményét. Ez azonban a panaszos gyermeke vonatkozásában irreleváns és nem biztosít kellő jogalapot a magántanulói státuszhoz. Mindezzel az iskola igazgatója súlyosan megsértette a Közoktv. és R. vonatkozó rendelkezéseit és alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okozott a jogállamiság részét képező tisztességes eljáráshoz, a gyermekeket, szülőket megillető, valamint a művelődéshez való alkotmányos jogok vonatkozásában.
A 2004. szeptember 1. – 2005. február 24. közötti időszakot ellenőrző törvényességi vizsgálatról készült, 2005. március 4-én kelt összefoglaló jelentés szerint az iskola több estben elmulasztotta döntésének írásba foglalását. A tanuló iskolában történő tartózkodásának korlátozása jogellenes volt. A szakértői véleményben foglaltak csak részben teljesültek, a magántanulói státuszt a szakértői vélemény nem javasolta. Az összefoglaló jelentés számos jogellenességre és jogsértésre rámutatott, ennek ellenére semmilyen intézkedés nem történt a polgármester, mint az iskola fenntartója részéről. Az iskola fenntartójának egyik kiemelkedő feladata az, hogy az oktatási intézmény felett törvényességi ellenőrzést (Közoktv. 104. §. (1) bekezdése) gyakoroljon és törvénysértés esetén a szükséges intézkedéseket megtegye, szankciókat alkalmazzon (Közoktv. 104. § (2) és (3) bekezdése). Ha a törvényességi ellenőrzés során megállapításra kerül, hogy az ellenőrzött intézményben törvénysértések voltak, akkor ez az intézmény fenntartójára kötelezettséget ró, mégpedig köteles a törvénysértést megszüntetni, a megfelelő szankciókat alkalmazni. Mindezekre tekintettel megállapítottam, hogy az intézmény fenntartója, Debrecen Megyei Jogú Város polgármestere megsértette a Köoktv.-ből eredő kötelezettségét és ezáltal visszásságot idézet elő a jogállamiság részét képező tisztességes eljáráshoz, a gyermeket, szülőket megillető, valamint a művelődéshez fűződő jogok vonatkozásában.  

Összességében megállapítottam, hogy 
1. Debrecen Megyei Jogú Város polgármestere azzal, hogy elmulasztotta megtenni a törvénysértések megszűntetése érdekében szükséges intézkedéseket, alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott. 
2. A Debreceni Vörösmarty Mihály Általános Iskola és Alapfokú Művészetoktatási Intézmény igazgatója azzal, hogy több estben elmulasztotta döntésének írásba foglalását, továbbá a panaszos gyermekének iskolában történő tartózkodását jogellenesen korlátozta, a szakértői véleményben foglalt javaslatok gyakorlatban történő megvalósulásáról kellően nem gondoskodott, ugyancsak alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot idézett elő.
3. A Debreceni Vörösmarty Mihály Általános Iskola és Alapfokú Művészetoktatási Intézmény igazgatója azzal, hogy a panaszos gyermekét szülője akarata és kérelme hiánya ellenére, valamint a magántanulói jogviszonyhoz szükséges szakértői vélemény nélkül helyezte magántanulói státuszba, súlyos jogsértést követett el és szintén alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságot okozott.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. § (1) bekezdésében meghatározott jogkörömben ajánlom:
1. Debrecen Megyei Jogú Város polgármesterének, hogy a vizsgálatomban megállapított jogsértéseket hatáskörében eljárva haladéktalanul szüntesse meg.
2. Debrecen Megyei Jogú Város polgármesterének, hogy a jövőben különös gondot fordítson arra, hogy a fenntartása alá tartozó oktatási intézmények működése a jogszabályoknak megfeleljen, és erre hívja fel az intézményvezetők figyelmét is. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdésében meghatározott jogkörömben kezdeményezem:
3. a Debreceni Vörösmarty Mihály Általános Iskola és Alapfokú Művészetoktatási Intézmény igazgatójánál, hogy a jövőben tevékenysége során a jogszabályok figyelembevételével és betartásával járjon el, azok garanciális jelentőségére hívja fel a tantestület tagjainak a figyelmét is.

Budapest, 2005. szeptember 26.

Takács Albert sk.