Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1242/2005. számú ügyben
Előadó: dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
A vizsgálat megindulása
A panaszos az őt ért sérelem orvoslásához kért segítséget. Beadványa szerint a Gázipari Rt. (2440 Százhalombatta, Olajmunkás u. 2.) munkáltatójával történt megállapodás alapján korengedményes nyugdíjra jogosultsága megállapítása céljából szolgálati idő elismerési kérelmet nyújtott be a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz. Az Igazgatóság a kérelmet határozattal elbírálta és 36 év 217 nap szolgálati időt ismert el.
A fentiekre tekintettel, mivel a panaszos 1947. november 25-én született, a munkáltatójával kötött megállapodás szerint „a Munka Törvénykönyve 87. § (1) bekezdés a) pontja, és a 181/1996. (XII. 6.) Korm. rendelet alapján közös megegyezéssel korengedményes nyugdíjazás miatt” megszűnt a munkaviszonya.
A panaszosnak 2004. december 15-én benyújtott korengedményes öregségi nyugdíjigényét az Igazgatóság 2004. december 21-én kelt határozatával elutasította, mivel a szolgálati idő adatlap szerint az elismerhető szolgálati idő 18 év 105 nap, a többi szolgálati idejét Romániában szerezte. A határozat indoklása szerint „a magyar-román szociálpolitikai egyezmény tárgyi hatálya nem terjed ki a korengedményes öregségi nyugellátásra, az Igazgatóságnak az igényt el kellett utasítani”.
A panasz alapján felmerült a tisztességes eljáráshoz, valamint a szociális biztonsághoz való alkotmányos jog sérelmének a lehetősége, ezért (annak ellenére, hogy a panaszos fellebbezése elbírálása még nem történt meg) az ügy összes körülményeire tekintettel vizsgálatot tartottam szükségesnek. A vizsgálat lefolytatására az Országos Nyugdíjbiztosítási Főigazgatóság főigazgatóját kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok
A tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjog [2. § (1)]
Szociális biztonsághoz való jog [70/E. § (1)-(2)]

Alkalmazott jogszabályok
- A korengedményes nyugdíjazásról szóló 181/1996. (XII. 6.) Korm. rendelet (R.)
- A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.)
- Magyar-Román Szociálpolitikai Egyezmény [1962. évi 5. tvr. (RE.)]

Megállapított tényállás
A panaszos az 1997. évi LXXXI. törvény (Tny.) 68. §-ának (1) bekezdése alapján figyelembe vehető szolgálati idejének megállapítását kérte. A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság e kérelemre tekintettel az 1966. október 19-től 2004. február 9-ig terjedő időben 36 év 217 nap szolgálati időt ismert el, amelynek kiszámítása az 1962. évi 5. számú törvényerejű rendelettel kihirdetett magyar-román szociálpolitikai egyezmény alapján figyelembe vehető szolgálati idők összeszámításával történt. A 2004. december 15-én érkezett igényében azonban már a 181/1996. (XII. 6.) Korm. rendeletben foglaltak alapján korengedményes nyugdíj megállapítását kérte, amelynek egyik jogosultsági feltétele a Tny. 9. § vagy 10. §-ában meghatározott, az előrehozott öregségi nyugdíj megállapításához szükséges szolgálati idő megszerzése. Mellékelte a MOL Magyar Olaj- és Gázipari Rt. munkáltatóval történt megállapodást is, amelyben a foglalkoztató vállalta a korengedményes nyugdíj összegének és a postaköltségeknek a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság elkülönített számlájára történő egyösszegű befizetését. Ekkor merült fel az a kérdés, hogy a korengedményes nyugdíjra jogosultság megállapításánál a külföldön - adott esetben Romániában - szerzett szolgálati idő figyelembe vehető-e. Az említett Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság olyan értelmű határozatot hozott, hogy a korengedményes nyugdíjat kizárólag a Magyarországon szerzett szolgálati idő alapozhatja meg, ezért az 1988. december 28. és 2004. december 21. közötti szolgálati idő alapján elutasító határozatot hozott.
A román-magyar szociálpolitikai egyezmény ún. „területi elvű” megállapodás, amelynek értelmében a társadalombiztosítási ellátásokat annak a szerződő félnek az illetékes szerve állapítja meg és folyósítja - a nála érvényes jogszabályok szerint -, amelynek területén az igénylőnek a kérelem benyújtásakor állandó lakhelye van. Az egyezmény hatálya kiterjed az egyezményt megkötő államok törvényhozása által az állampolgárok részére biztosított összes társadalombiztosítási szolgáltatásra. A korengedményes nyugdíjazásról szóló 181/1996. (XII. 6.) Korm. rendelet a társadalombiztosításról szóló 1975. évi II. törvény (T.) 124 § (2) bekezdés f) pontjában foglalt felhatalmazás alapján került kiadásra, továbbá a 4. § (1) bekezdése alapján a korengedményes nyugdíj megállapítására a társadalombiztosítási jogszabályok rendelkezései az irányadók.
Kétségtelen tény, hogy a Tny. 6. §-ának (1) bekezdése a társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó saját jogú nyugellátások felsorolásában kizárólag az öregségi nyugdíj, rokkantsági nyugdíj és a baleseti rokkantsági nyugdíj szerepel. Ugyanakkor a Tny. 6. §-ának (4) bekezdése szerint a korengedményes nyugdíjra (bányásznyugdíjra, előnyugdíjra stb.) -, ha jogszabály kivételt nem tesz - a társadalombiztosítási nyugdíjrendszer keretében járó nyugellátásra vonatkozó rendelkezéseket kell alkalmazni. Mindezek alapján nem zárható ki a korengedményes nyugdíjra jogosultság elbírálásánál a Romániában és Magyarországon megszerzett szolgálati idő összeszámítása, hiszen a jogosultság egyik feltétele a Tny. 9. §-ában vagy a 10. § (1) bekezdésében meghatározott szolgálati idő megléte.
A Főigazgató a vizsgálat eredményeként megállapította, hogy jogszerűtlenül járt el az Igazgatóság, amikor a panaszos nyugdíjigényét elutasította és felkérte a határozat visszavonására. A 181/1996. (XII. 6.) Korm. rendelet szerint ugyanis a korengedményes nyugdíjra jogosultság szempontjából a szolgálati idő megszerzésének helye nem bír jelentőséggel, tehát a korengedményre jogosultság meghatározásánál a Romániában szerzett szolgálati időt is figyelembe kell venni. A nyugdíj összegének megállapításánál pedig az egyezmény szabályai szerint a Magyarországon elismert keresetet lehet figyelembe venni.

A vizsgálat megállapítása
A vizsgálat eredményeként megállapítottam, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog, illetve a mindebből levezethető tisztességes eljáráshoz való alkotmányos alapjoggal, valamint az Alkotmány 70/E. §-ában előírt szociális biztonsághoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, hogy a nyugdíjbiztosítási igazgatóság a panaszos korengedményes nyugdíjigénye elbírálásakor nem vette figyelembe az igénylő Romániában szerzett szolgálati idejét és az igényét elutasította. Ajánlásra azonban nincs szükség, mert a vizsgálat eredményeként annak lezárását megelőzően a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a 2005. március 19-én kelt határozatával 2004. december 22-től visszamenőleg megállapította a panaszos korengedményes nyugdíját.
Felhívom azonban a Főigazgató Úr figyelmét a nemzetközi nyugdíjügyek elbírálásának ügyviteli eljárásáról szóló 24/2004. (Tb.K.4.) ONYF számú utasítás 1.4.4. a szociálpolitikai egyezmények tárgyi hatálya című pontja első mondatának a jogszabállyal és a vizsgálat megállapításával egyező összhangjának hiányára, illetve a módosítás szükségességére. A vizsgálatot lezártnak tekintem.

Budapest, 2005. április 5.
                                        Lenkovics Barnabás sk.