Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 6254/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Kunné dr. Simonyi Anna
A vizsgálat megindulása
A panaszos azt sérelmezte, hogy a tulajdonában lévő ingatlanon a haszonélvező által engedély nélkül létesített lakóházra kért fennmaradási engedély iránti kérelmet ugyan elutasította a győri jegyző, de annak – általa kezdeményezett - bontását időmúlásra hivatkozva nem rendelte el.
Figyelemmel arra, hogy a beadványban írtak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, a tulajdonhoz, valamint a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni, az ügyben vizsgálatot indítottam az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján. Eljárásom során bekértem a Győr Megyei Jogú Város Önkormányzata jegyzőjétől, valamint a Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivataltól a vonatkozó előzményi iratokat.

Megállapított tényállás
A bekért iratokból megállapítottam, hogy a panasz az annak benyújtását megelőzően, több mint egy évvel korábban lefolytatott és befejezett építési hatósági eljárást és döntést sérelmezi. Ezért a konkrét ügyben a panasz alapján az Obtv. 17. (4) bekezdésében foglaltak figyelembevételével – mely szerint, ha a az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni - az évekig tartó eljárás során hozott döntéseket nem vizsgáltam, a már hivatkozott törvényi felhatalmazás hiányában, magát az eljárást viszont igen, különös tekintettel arra, hogy a panaszban foglaltak nem egyedi esetet tükröznek. Hivatalomba ugyanis több, hasonló eljárást sérelmező beadvány érkezett, ezért vizsgálatomat az Obtv. 16. § (2) bekezdése alapján hivatalból folytattam le.
A rendelkezésre álló iratokból kitűnik, hogy a panaszos 2000. április 12-én érkeztetett beadványában intézkedést kért az első fokú építésügyi hatóságtól, mivel a tulajdonában álló ingatlanon meglévő épületet a haszonélvező lebontotta, és a helyébe egy új lakóházat épített. A panaszos előadta, hogy sem a bontáshoz, sem az építkezéshez nem járult hozzá, a vonatkozó előírásokat nem ismeri, ezért ügye rendezése érdekében kérte a hatóság segítségét.
Az építésügyi hatóság fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására kötelezte a kérelmezőt, majd eljárását felfüggesztette (2002. február) a tulajdonosi hozzájárulás pótlása iránt indított bírósági eljárás jogerős befejezéséig. A panaszos bejelentette, hogy a bíróság az építtető kérelmét elutasította. Az építésügyi hatóság ezt követően az építtető fennmaradási engedély iránti kérelmét elutasította, míg a panaszos által kezdeményezett építésrendészeti eljárást megszüntette. A Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal mint másodfokú hatóság a panaszos fellebbezését elutasította. A határozata indokolásában rámutatott arra, hogy a hatóság intézkedési lehetőségére nyitva álló egy éves határidő már az első fokú eljárást felfüggesztő határozat meghozatalakor lejárt. 

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapítása
Az Áe. 2. §-a deklarálja, hogy a közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust, valamint, hogy előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását. A törvényi előírás és az Alkotmány 77. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmány és az alkotmányos jogszabályok mindenkire egyaránt kötelezőek.
Az építésügyi hatóság a 2000. áprilisában érkezett bejelentésre májusban helyszíni szemlét tartott, majd csak novemberben, az Étv-ben meghatározott 60 napos ügyintézési határidőt jelentősen túllépve kötelezte az építtetőt fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására, 90 napos teljesítési határidőt meghatározva. Annak eredménytelen elteltét követően is csak két hónap múlva szólította fel a kötelezettet a teljesítésre, ami még ennek ellenére is elmaradt. A kötelezett végül is már az Étv. 48. §-ban, a hatósági intézkedésre biztosított határidőn túl terjesztette be a fennmaradási engedély iránti kérelmét. Ezt követően az építésügyi hatóság - mint arra a másodfokú hatóság rámutatott határozatában - felfüggesztette eljárását a tulajdonosi hozzájárulás pótlására irányuló bírósági eljárás jogerős befejezéséig. A panaszos bejelentette, hogy az építtető tulajdonosi hozzájárulást pótlására irányuló keresetét a bíróság elutasította. Az első fokú építésügyi hatóság e miatt a fennmaradási engedély iránti, és ezzel egyidejűleg a tulajdonosnak az engedély nélkül felépített családi ház bontására irányuló kérelmeit elutasította. A megyei közigazgatási hivatal a fellebbezést elutasító döntésében rámutatott arra, hogy az első fokú építésügyi hatóság több eljárási és anyagi jogszabálysértést követett el eljárása során, de azokat közigazgatási úton már nem lehet kiküszöbölni. Az első fokú hatóság fentebb ismertetett törvénysértő eljárása a jogállamiságból eredő jogbiztonsággal kapcsolatos visszásságot okozott, ami azonban ma már közigazgatási úton nem orvosolható.
Több más ügyhöz hasonlóan, (OBH 3473/2003., OBH 4162/2003., OBH 1187/2004.), most is megállapítható, hogy az elhúzódó eljárással az építésügyi hatóság a konkrét esetben is visszafordíthatatlan helyzetet idézett elő, hiszen az Étv. 48. § (8) bekezdése szerint a hatóság a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. Ezen előírás alapján a hatóság egy éven túl már nem kötelezhette az építtetőt az engedély nélkül létesített épület elbontására, (jelen esetben a panaszos és az építtető között folyamatban lévő bírósági pert éppen az építésügyi hatósági eljárás jogerős befejezéséig függesztették fel, és nem született meg az az érdemi döntés, amely befolyással lehet a per kimenetelére). A fentiek alapján megállapítható, hogy az elhúzódó eljárással az építésügyi hatóság a tulajdonhoz fűződő alkotmányos joggal összefüggésben is visszásságot okozott.
Fentieken túl szükségesnek tartom hangsúlyozni, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995.(XII. 15) AB számú határozatában elvi éllel szögezte le: "Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse. (…) A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. (...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és - közvetlenül vagy közvetve - közérdeket szolgál.” 
A szabálytalan eljárások jövőbeni kiküszöbölése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 17. §-ának (1) bekezdése alapján felkérem a Győr-Moson-Sopron Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét és Győr Megyei Jogú Város Önkormányzata jegyzőjét, hogy folyamatosan ellenőrizzék a belső szervezeti egységek vezetőit, a hatósághoz érkező kérelmek, panaszok, bejelentések határidőben történő kivizsgálása érdekében általuk tett általános és konkrét intézkedéseket. Felhívom mindkét megszólított vezető figyelmét arra, hogy az államigazgatási hatóságot anyagi felelősség terheli annak a kárnak a vonatkozásában, amely az eljárása során kifejtett tevékenységével vagy mulasztásával okozati összefüggésben áll.
A fentieken túl az ügyet azért is tartottam szükségesnek vizsgálni, mert a panaszos kérelmének elutasítására, így az engedély nélkül létesített épület bontásának elrendelésére azért nem került többek között sor, mert az építésügyi hatóság álláspontja szerint a tulajdonosi hozzájárulás pótlására irányuló bírósági eljárás időtartama beleszámít az Étv. 48. §-ban rögzített egy éves határidőbe. A hivatalomba érkezett, hivatkozott ügyek alapján megállapítható, hogy más építési hatóságok is hasonló álláspontot képviselnek, megint mások azonban lefolytatják a fennmaradási engedélyezési eljárásokat a bírósági ítéletet követően akkor is, ha az Étv-ben megfogalmazott egy éves határidő már lejárt.
Az Étv. normaszövege nem ad iránymutatást erre a kérdéskörre, ugyanakkor számtalan esetben fordul elő, hogy az építtetőt, mivel nem kapja meg a tulajdonosi hozzájárulást, az építésügyi hatóságok ennek pótlására hívják fel. Amennyiben pedig az építtető igazolja, hogy a tulajdonosi hozzájárulás pótlására keresetet nyújtott be, a hatóság az építésügyi eljárást az Áe. 37. § (1) bekezdése alapján felfüggeszti. A hivatkozott törvényhely (2) bekezdése rögzíti, hogy a felfüggesztés időtartama az eljárási határidőbe nem számít bele. Ugyanakkor az Étv. 48. §-ban meghatározott egy éves intézkedési határidő objektív, és nem keverendő össze az eljárási határidővel. Ebből egyenesen következik, hogy, addig, amíg a hatóság ilyen esetben nem sérti meg az eljárási törvény előírásait, az Étv. szabályai végül is nem adnak lehetőséget a tulajdonosi hozzájárulás hiánya esetén egy átalakítás, vagy (vissza)bontás elrendelésére. A törvényi szabályozás jelen formájában, a fentiek alapján súlyosan sérti a tulajdonhoz fűződő alkotmányos jogot. Bár az Étv-nek a 2005. évi LXXXIII. törvény 314. §-val való módosítása részben segít a fennmaradási engedélyezési eljárás gyakorlatán [módosított 48. § (4) bekezdése, mely szerint, ha az építtető a hiánypótlási felhívásnak nem tesz eleget a megadott határidőn belül, úgy az építésügyi hatóság az építmény bontását rendeli el], azonban a felvetett, és valós jogbizonytalanságot előidéző jogszabályi rendezés hiánya fennmaradt. A hivatkozott törvény módosítása a fennmaradási engedélyezési eljárásra 90 napot biztosít a tényállás tisztázására, és újabb 60 napot a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására. Ez az idő, amennyiben mind a hatóság, mind az építtető betartják a számukra előírt határidőket, már 5 hónap az egy éves (12 hónapos) jogvesztő határidőből. A tapasztalat azonban azt mutatja, hogy a hatóságok pénzbírság kiszabásával igyekeztek érvényt szerezni a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására kötelező határozatuknak, amelynek jogerősítése is számtalan buktatót rejt magában (gondolok például az építésügyi hatóság érdekkörén kívül eső kézbesítés elhúzódására). A tulajdonosi hozzájáruló nyilatkozat pótlására irányuló bírósági eljárás ideje kiszámíthatatlan. Ha figyelembe vesszük a fentebb ismertetett optimális intézkedési és teljesítési határidőt, akkor a törvényalkotó öt hónapos jogerős bírói eljárást feltételez, hiszen az Étv. 34. § (5) bekezdésében foglaltak szerint 60 napos ügyintézési határidő áll a hatóság számára meghozni az érdemi döntést. Figyelembe véve a bírósági eljárások befejezésének általános határidejét, ez a feltételezés nem szokott realizálódni. A jelenlegi normaszöveggel a törvényalkotó éppen az ellenkezőjét éri el, mint amit a szabályozással elérni kívánt. A jogbiztonság ugyanis nem csak az építtetőt illeti, hanem a társtulajdonost, szomszédot is. Az, hogy egy éven túl ne lehessen semmilyen, az építtető számára hátrányos döntést hozni, a jogszabályok betartatására vonatkozó hatóságok intézkedési kötelezettségének maradéktalan betartását, valamint azt célozza, hogy a szabálytalanul építkezőt ne lehessen a végletekig bizonytalanságban tartani. Sajnálatos, hogy az építésügyi hatóságok a jogkövető más érdekelteket nem tekintik azonos súllyal egyenrangú ügyfeleknek a törvénysértő magatartást tanúsító építkezőkkel szemben. Ha ugyanis az ellenérdekű (társ)tulajdonos, szomszéd az engedély nélküli építkezést már a kivitelezés megkezdésekor bejelenti, elindul az egy éves intézkedési ügyintézési határidő, és a fentebb ismertetett módon a hatóság elhúzódó eljárása (ideértve a bírósági eljárásokat is) odavezet, hogy nem csak nem lehet lebontatni, szabályossá tétetni egy építményt, de még építésügyi bírságot (büntetést) sem lehet kiszabni a jogszabálysértő építkezővel szemben. A bontási, átalakítási kötelezettség, továbbá az építésügyi bírság célja, hogy visszatartson a szabálytalan építkezésektől, ez azonban mindaddig, amíg jogszabályi szinten nem kerül rendezésre, illetőleg az eljáró hatóságok nem lépnek fel hathatósan a törvénysértő építtetőkkel szemben, csak jogalkotói kívánalom marad.
Mint arra már több jelentésemben utaltam, az Alkotmánybíróság a 9/1992. (I. 30.) AB határozatában elvi éllel mutatott rá arra, hogy a „jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam – s elsősorban a jogalkotó– kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is.” 
Tekintettel az ismertetett eltérő joggyakorlatra, valamint a törvény hiányos rendelkezéseire, álláspontom szerint a megállapított alkotmányos joggal összefüggő visszásság csak az Étv. kiegészítésével szűntethető meg.
Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 25. §-a alapján javasolom a regionális fejlesztésért és felzárkóztatásért felelős tárca nélküli miniszternek, mint az építésügyért felelős miniszternek, hogy kezdeményezze az épített környezet alakításáról és védelméről szóló 1997. évi LXXVIII. törvény akkénti módosítását, hogy a 48. § (8) bekezdésében szabályozott a hatóság számára intézkedés meghozatalára biztosított egy éves jogvesztő határidőbe a tulajdonostársi nyilatkozat pótlására irányuló bírósági, illetőleg a környezeti hatásvizsgálathoz kötött tevékenységek esetében a környezetvédelmi hatósági engedély beszerzéséig az eljárás felfüggesztésének időtartama ne számítson be. Amennyiben más hatóság előzetes érdemi döntésének beszerzése is szükséges, úgy javaslatom természetesen ezekre az esetekre is vonatkozik. 

Budapest, 2005. július 29.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust. (2) A közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
37. § (1) Ha az ügy érdemi eldöntése olyan kérdés előzetes elbírálásától függ, amelyben az eljárás más szerv hatáskörébe tartozik, a közigazgatási szerv az eljárást felfüggeszti. Ha a más szerv előtti eljárás megindítására az ügyfél jogosult, erre megfelelő határidő kitűzése mellett fel kell hívni. Ha az ügyfél a felhívásnak nem tesz eleget, a közigazgatási szerv az eljárást megszünteti, vagy a rendelkezésre álló adatok alapján dönt.
(2) A felfüggesztés tartama az elintézési határidőkbe (15. §) nem számít be.

1959. évi IV. törvény a polgári törvénykönyvről (Ptk.)
98. § A tulajdonost megilleti a birtoklás joga és a birtokvédelem.
100. § A tulajdonos a dolog használata során köteles tartózkodni minden olyan magatartástól, amellyel másokat, különösen szomszédait szükségtelenül zavarná, vagy amellyel jogaik gyakorlását veszélyeztetné.
115. § (1) A tulajdonjogi igények nem évülnek el. (2) A tulajdonos a birtokvédelem szabályai szerint önhatalommal is kizárhat vagy elháríthat minden olyan jogellenes beavatkozást vagy behatást, amely tulajdonjogának gyakorlását akadályozza, korlátozza vagy lehetetlenné teszi. (3) A tulajdonos követelheti a jogellenes beavatkozás vagy behatás megszüntetését, ha pedig a dolog a birtokából kikerült, követelheti a visszaadását.

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
18. § (1) Építési munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az egyéb jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad.
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges. (2) Az építésügyi hatósági engedély feltételekhez köthető. (5) Az építésügyi hatósági engedélyezéskor az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől számított 60 napon belül meg kell hozni.
48. § (1) Ha az építményt, építményrészt szabálytalanul építették meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 18-19. §-okban és a 31. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők és az építtető az építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt - határozattal - tudomásul veszi. (3) Az építésügyi hatóság az építtetőt - kérelem hiányában - a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására felhívhatja, vagy az eljárást hivatalból az építtető költségére lefolytathatja.
49. § (1) Ha az építésügyi hatóság a 48. § szerint a fennmaradási engedélyt megadja, illetőleg a lebontást tudomásul veszi, ezzel egyidejűleg az építésügyi bírságot is ki kell szabni. Az építésügyi bírság alapjául a szabálytalanul létrehozott vagy megsemmisült építménynek, építményrésznek a külön jogszabályban meghatározott értéke szolgál. Az építésügyi bírság az építmény, építményrész készültségi fokának megfelelő - külön jogszabályban meghatározott - számított értéknek legalább 20%-a, legfeljebb 100%-a. Az építésügyi bírságot az építésügyi hatóság által a 48. § (4) bekezdés szerinti határozatában előírt határidőben kell megfizetni. (2) Ha az építtető a szabálytalanul megépített építményt, építményrészt a kiszabott építésügyi bírság megfizetésére előírt határidő lejárta előtt lebontja, vagy a szabálytalanságot megszünteti, az építésügyi hatóság a bírságot elengedi. Egyéb esetekben a kiszabott építésügyi bírság nem engedhető el. (3) Az építésügyi hatóság által jogerősen és végrehajthatóan megállapított építésügyi bírság adók módjára behajtandó köztartozásnak minősül.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
9. § (1) A következő építési tevékenységek csak építési engedély alapján végezhetőek: a) építmény építése, bővítése, elmozdítása, kivéve:
16. § (1) Az építési engedélyt az elvégezni kívánt építési munka egészére kell kérni.
17. § Az építési engedély iránti kérelemhez mellékelni kell a) az építtető építési jogosultságát igazoló okiratot 1 példányban,
35. § (1) Ha csak építési engedély alapján végezhető építési tevékenységet építési engedély nélkül vagy az engedélytől eltérően, illetőleg az építési engedélyhez nem kötött építési munkát a 9. § (4) bekezdésében meghatározott előírásoktól eltérően (a továbbiakban együtt: szabálytalanul) végezték el, az így megépített befejezett vagy befejezetlen építményre, építési tevékenységre az építtetőnek fennmaradási engedélyt kell kérnie. A fennmaradási engedély iránti kérelmet az építtető jogutódja is előterjesztheti. (2) A fennmaradási engedély iránti kérelemhez mindazokat a mellékleteket csatolni kell, amelyek az építési engedély iránti kérelemhez szükségesek lettek volna, továbbá, ha az építkezésnek volt felelős műszaki vezetője - annak hiányában építésügyi műszaki szakértő - szakvéleményét arról, hogy az építményt a vonatkozó szakmai, minőségi előírások megtartásával, szakszerűen építették meg és az a rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas.

2004. évi CXL. törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól (Ket.) hatályba lép: 2005. november 1.

2005. évi törvény a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény hatálybalépésével összefüggő egyes törvények módosításáról
Építésügyi ágazattal összefüggő törvények
314. § (1) Az Étv. 48. §-ának (3)-(10) bekezdése helyébe a következő rendelkezés lép:
„(3) Az építésügyi hatóság a 45. § (1) és (2) bekezdésében említett építésügyi hatósági ellenőrzés keretében megtartott helyszíni szemléje és a külön jogszabály szerinti bizonyítási eszközök alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított 90 napon belül tisztázza a tényállást, melynek keretében: a) vizsgálja, hogy az (1) és (2) bekezdés szerint a fennmaradási engedély megadásának a feltételei fennállnak-e vagy megteremthetőek-e, b) a feltételek megléte esetén értesíti az építtetőt a fennmaradási engedély feltételeiről és jogkövetkezményeiről, és egyben c) legfeljebb 60 napon belüli határidő kitűzésével a fennmaradási engedélykérelem benyújtására hívja fel. (4) Amennyiben az építtető az értesítés szerinti határidőig nem nyújtja be a fennmaradási engedély iránti kérelmét, illetőleg az azzal kapcsolatos hiánypótlási felhívásnak a megadott határidőben nem tesz eleget vagy a szabályossá tétel érdekében szükséges munkálatok elvégzését a kötelezett nem vállalja, úgy az építésügyi hatóság az építmény bontását elrendeli. (9) Az építésügyi hatóság az (1)-(8) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. A (7) bekezdésben foglaltak és az új eljárás lefolytatása esetén az egyéves időtartam kezdetét a meghatározott idő elteltétől, valamint az engedély visszavonásától, az átalakítási kötelezettségre előírt teljesítési határidő lejártától, illetőleg az új eljárás lefolytatását elrendelő jogerős határozat keltétől kell számítani. (10) A (9) bekezdés szerinti egyéves időtartam az építésügyi hatóság számára újra kezdődik: a) a (3) bekezdésben foglaltak esetén a fennmaradási engedélykérelem benyújtására való felhívás közlésétől, illetve b) ha az elrendelt bontási kötelezettség fennállása alatt felmerült új tényre hivatkozva terjeszti elő az építtető fennmaradási engedélykérelmét, továbbá c) ha az építtető kérelmét módosítja vagy visszavonja.”
(2) Az Étv. 48. §-a a következő (11)-(13) bekezdéssel egészül ki:
„(11) A fennmaradási engedélyezés (1)-(2) bekezdéseiben foglalt feltételeit új eljárás elrendelése esetén az eredeti eljárás megindításakor érvényben volt építésügyi szabályok szerint kell figyelembe venni, kivéve, ha az új eljárás lefolytatásakor hatályos szabályok az építtető számára kedvezőbbek. (12) Amennyiben a fennmaradás engedélyezésének az (1) és (2) bekezdésekben meghatározott feltételei fennállnak - kérelemre - a fennmaradási engedély kiadható akkor is, ha a (9) bekezdésben meghatározott intézkedési határidő már letelt. Ebben az esetben azonban átalakítási kötelezettséget előírni és építésügyi bírságot megállapítani már nem lehet.