Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5760/2004. számú ügyben

Ügyintéző: Andrásné dr. Bognár Ildikó

Az eljárás megindulása
Egy budapesti lakos beadványában sérelmezte, hogy kisajátítási eljárás során a kisajátítást kérő az „ígért” 60 napon túl nem fizette meg házastársának a telekrésze után járó kártalanítási összeget. Tájékoztatást kért arról, hogy ebben a helyzetben milyen „kártérítést” kérhet az államtól. Később becsatolt iratokból kiderült, hogy a kisajátítást kérő az adásvételi szerződésben meghatározott vételár késedelmes teljesítése miatti kamatfizetési kötelezettségét elismerte, de a panaszos kamatkövetelésén felül bejelentett kártérítési igényét nem.
A beadvány áttekintése során észleltem, hogy a kisajátítással kapcsolatos kártalanítási összeg kifizetéséről, valamint az értékkülönbözet megfizetéséről szóló 21/1976. (IX. 5.) PM rendelet 2. § (1) bekezdése a kisajátításról szóló 1976. évi 24. tvr. 20. §-ának (1) és (3) bekezdésére hivatkozik, melyeket azonban az Alkotmánybíróság az 58/1991. (XI. 8.) AB határozatával megsemmisített. A jogszabály módosítása 1991. november 8-tól, a megkeresésemig nem történt meg.
A jogszabály módosítás hiányát érintő vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye, a tisztességes eljáráshoz való jog, valamint a tulajdonhoz fűződő jog megsértésének gyanúja miatt indult, melynek során írásban megkerestem a pénzügyminisztert, és kértem, hogy tájékoztasson az ügyben kialakult álláspontjáról, valamint az általa tenni kívánt intézkedésekről.

A megállapított tényállás
A pénzügyminiszter válaszában elismerte, hogy „a rendelet 2. § (1) bekezdésében foglaltak valóban nincsenek összhangban a kisajátításról szóló 1976. évi 24. tvr. 20. §-ával, mely koherencia-zavar álláspontja szerint is csak jogszabály-módosítással oldható fel. Tekintettel arra, hogy a kisajátítási eljárással kapcsolatos kérdésekben a belügyminiszter rendelkezik hatáskörrel, a rendeletmódosítás előkészítése során megkeresték a belügyminisztert. A pénzügyminiszter megítélése szerint „késedelem esetén a kártalanítási összeg után járó kamat főszabályként a kisajátítás érdemében hozott határozat jogerőre emelkedésétől esedékes. Amennyiben az ingatlan birtokba adása már a kisajátítási határozat jogerőre emelkedése előtt megtörtént, a késedelmi kamat a birtokbaadás napjától jár.” A jogszabály módosítása 2005. május 21-e napján lépett hatályba. 

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

Az ügy jogszabályi háttere
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
13. § (2) Tulajdont kisajátítani csak kivételesen és közérdekből, törvényben szabályozott esetekben és módon, teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás mellett lehet.

1959. évi IV. tv. a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
177. § (1) Ingatlan kivételesen, közérdekből – törvényben megállapított esetekben, módon és célokra – lehet kisajátítani. A kisajátított ingatlanért teljes, feltétlen és azonnali kártalanítás jár.

1976. évi 24 tvr. A kisajátításról (továbbiakban: tvr.)
1. § E törvényerejű rendelet célja, hogy az általa meghatározott közérdekű célra kisajátítás útján kivételesen lehetővé tegye – azonnali, teljes és feltétlen kártalanítás ellenében – nem állami tulajdonban lévő ingatlanok tulajdonjogának megszerzését az állam vagy a helyi önkormányzat részére.

21/1976. (IX. 5.) PM rendelet a kisajátítással kapcsolatos kártalanítási összeg kifizetéséről, valamint az értékkülönbözet megfizetésétől (továbbiakban: PM rendelet)
2. § (1) A megállapított kártalanítási összeg után, a tvr. 20. §-ának (1) és (3) bekezdésében meghatározott határidő elteltétől, a törvényes mértékű kamatot kell fizetni;… (2005. május 21-től hk.)

A vizsgálat megállapításai
A panaszos konkrét sérelmének vizsgálatára hatáskörrel nem rendelkezem, tekintettel arra, hogy „az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése szerint: „az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság, illetve közszolgáltatást végző szerv eljárása, ennek során hozott határozata, illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.”. A feladatom tehát, hogy valamely hatóság (közszolgáltató) eljárásával összefüggésben keletkezett alkotmányos jogokkal kapcsolatos sérelmeket kivizsgáljam. A fentiek alapján azonban jelen esetben egyrészt a kisajátítást kérő nem hatóság (közszolgáltató), így eljárásának, döntésének vizsgálatára nincs lehetőségem; másrészt a konkrét ügy a polgári jog területére tartozik, melyre hatásköröm szintén nem terjed ki.

A jogszabály módosítás hiányával kapcsolatosan az alábbi megállapítást teszem:
A vizsgált PM rendelet 2. § (1) bekezdése szerint: „A megállapított kártalanítási összeg után, a tvr. 20. § (1) és (3) bekezdésében meghatározott határidő elteltétől, a törvényes mértékű kamatot kell fizetni…” A tvr. - 1991. november 8-ig hatályos – 20. § (1) bekezdése alapján „a megállapított kártalanítási összeget a kisajátítást kérő köteles a határozat jogerőre emelkedésétől számított hatvan napon belül kifizetni.” A (3) bekezdés szerint „A kisajátított ingatlanért járó kártalanítást és a csereingatlan értéke közötti különbözetet a tulajdonos hatvan napon belül köteles megfizetni.” 
Az Alkotmánybíróság 58/1991. (XI. 8.) AB határozata szerint „a kisajátításról szóló tvr. 20. §-a a kártalanítási összeg kifizetésére, a csereingatlan birtokba adására nézve olyan – indokolatlanul hosszú – határidőket állapít meg, amelyek miatt nem érvényesül kellőképpen az azonnali kártalanítás alkotmányos elve”. „Bár az azonnali kártalanítás – a szabályozás alkotmányos szintjén – nem jelenthet alkotmányosan meghatározatható pontos teljesítési határidőt vagy határnapot, de – összhangban az egyenlő jogi védelemmel -, feltétlenül megköveteli a kisajátítást kérő birtokba helyezésének és a kisajátított kártalanításának az egyidejűségét.” „Az idézett szabályozással szemben tehát alkotmányos követelmény a teljesítési határidők egységes meghatározása, mert az azonnaliság az Alkotmánybíróság értelmezésében – ebben az összefüggésben – egyidejűséget jelent. Ha tehát a közigazgatási szerv – ha kivételesen is, de – határozatát azonnal végrehajthatóvá nyilváníthatja, ezt alkotmányosan csak úgy teheti meg, ha ezzel együtt rendelkezik a kártalanítás azonnali egyidejű teljesítéséről.” Az AB határozat 1991. november 8-i hatállyal megsemmisítette a tvr. 20. §-ának (1) és (3) bekezdését.
A PM rendelet 2. § (1) bekezdésének módosítása 1991. november 8-val nem történt meg, erre megkeresésemet követően került sor. 
A Legfelsőbb Bíróság Közigazgatási Kollégiumának 8. sz. állásfoglalása szerint:
„A kisajátítást kérő a kártalanítási összeg után a közigazgatási határozat jogerőre emelkedését követő naptól köteles kamatot fizetni. 
Az Alkotmánybíróság 58/1991. (XI. 8.) AB határozata megállapította, hogy a kisajátításról szóló, többször módosított 1976 évi 24. tvr. (Ktvr.) 20. §-ában írt rendelkezés alkotmányellenes, ezért azt megsemmisítette. Az indokolás rámutat, hogy a Ktvr. 20. §-a a kártalanítási összeg kifizetésére, a csereingatlan birtokbaadására nézve olyan – indokolatlanul hosszú –határidőket állapított meg, amelyek miatt nem érvényesülhetett kellőképpen az azonnali kártalanítás alkotmányos elve. A Ktvr. 1. §-a értelmében tulajdont kisajátítani csak azonnali, teljes és feltétlen kártalanítás mellett lehet. Az alkotmányos elvként is megfogalmazott azonnali kártalanítás azt jelenti, hogy a kártalanítási összeg a közigazgatási határozat jogerőre emelkedését követő naptól nyomban esedékes, és ettől az időponttól jár a kamat is. A teljesítési határidőt a közigazgatási eljárás általános szabályai szerint az eljáró hatóság állapítja meg, ez azonban az esedékesség kezdő időpontján nem változtat. A Polgári Perrendtartásról szóló többször módosított 1952. évi III. törvény 339. §-a (2) bekezdésének i) pontja szerint a bíróság a kisajátítási ügyben hozott közigazgatási határozatot megváltoztathatja. A bíróság által megítélt többletkártalanítási összeg után is a fent írt időponttól jár a kamat, hiszen a bíróság által meghatározott összeg a közigazgatási hatóság által megállapított összeggel egyidejűleg válik esedékessé.”

A pénzügyminiszter a mulasztást elismerve– figyelembe véve a Legfelsőbb Bíróság Közigazgatási Kollégiumának 8. sz. állásfoglalását is – 2005. május 21-i hatállyal, az alábbiak szerint módosította a jogszabályt: 
2. § (1) „A kártalanítási összeg a kisajátítás érdemében hozott határozat jogerőre emelkedésével esedékes, ettől az időponttól jár a kártalanításra jogosultnak a késedelmi kamat is.
(2) Ha a kisajátítani kért ingatlan birtokba adása a kisajátítási határozat jogerőre emelkedése előtt megtörtént, a késedelmi kamat a birtokbaadás napjától jár. 
(3) A közigazgatási hivatal vezetője által a kártalanítási összeg megfizetésére megállapított határidő az esedékesség kezdő időpontját nem érinti.”

Megállapítom, hogy a kisajátítással kapcsolatos kártalanítási összeg kifizetéséről, valamint az értékkülönbözet megfizetéséről szóló 21/1976. (IX. 5.) PM rendelet módosításával a kártalanítási összeg, valamint az utána járó kamat megfizetésének tekintetében a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével, valamint a tisztességes eljáráshoz és a tulajdonjoghoz való joggal összefüggő visszásság megszűnt, ezért kezdeményezéssel nem élek.

Budapest, 2005. május 26.

                     Lenkovics Barnabás sk.