Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5757/2004. számú ügyben
(Kapcsolódó ügy: az OBH 5992/2004.)

Előadó: dr. Kristó Annamária

Az eljárás megindítása
OBH 5757/2004: A panaszos beadvánnyal fordult Hivatalomhoz, amelyben előadta, hogy 2004. május 24-én kelt I. fokú orvosszakértői véleménnyel – tekintettel arra, hogy munkaképesség-csökkenését 50%-ban állapították meg – nem tudott egyetérteni, élve törvényes jogával a határozat ellen fellebbezést nyújtott be. A panaszos különösen azt sérelmezte, hogy 2004. májusától ügyében nem született másodfokú határozat.
OBH 5992/2004: A panaszos beadványában előadta, hogy a Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz 2003. október 14-én érkezett fellebbezését nem bírálták el, hanem 2004. február 26-án kelt 41-30874/2002/0046 iktatószámú levélben kérelmével kapcsolatban csupán tájékoztatták.
A panaszosok beadványukban a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság másodfokú eljárásának elmaradását, illetve a késedelmes ügyintézést sérelmezték. Tekintettel arra, hogy mindkét beadványban ugyanazon szerv, azonos tárgyú eljárását sérelmezték, ezért a két ügyet egy eljárásban vizsgáltam.

Érintett alkotmányos jogok:
Az alapjogok alkotmányos védelme:
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége.
(2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
Tisztességes eljáráshoz való jog:
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
Jogorvoslathoz való jog:
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti.

Az ügy jogszabályi háttere:
1997. évi LXXXI. törvény (Tny.) a társadalombiztosítási nyugellátásról, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 168/1997. (X. 6.) Korm. rendelettel (R.)
Tny. 72. § A nyugellátással kapcsolatban a rokkantságot jogszabályban meghatározott orvos szakértői szervek állapítják meg.
Tny. 95. § (3) A másodfokú érdemi határozat ellen az, akinek jogosultságát vagy kötelezettségét a határozat érinti - a határozat kézbesítésétől számított harminc napon belül - keresettel fordulhat az elsőfokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz.
R. 65/D. § (1) Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit a Tny. és e rendelet szerinti eltérésekkel kell alkalmazni. (5) A nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv a nyugellátási igény tárgyában az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg ha az elbíráláshoz szükséges adatok nem állnak rendelkezésre, azok beérkezésétől számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében tizenöt napon belül - hozza meg.
R. 84. § (1) A nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv első fokú határozata ellen a határozat kézhezvételét követő 15 napon belül fellebbezés nyújtható be az első fokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szervhez. A fellebbezést az igazgatási szerv vezetője másodfokú határozattal bírálja el.

Megállapított tényállás
A panaszosok beadványukhoz csatolták az ügyükben keletkezett és a rendelkezésére álló dokumentumokat, továbbá vizsgálatom során megkerestem és mindkét ügyben tájékoztatást kértem a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság vezetőjétől. A rendelkezésemre bocsátott dokumentumokból a következőket állapítottam meg:

OBH 5757/2004.:
A panaszos 2004. április 21-én a B.12-844/2004. ügyiratszámon rokkantsági nyugdíjának megállapítását kérte.
Az Országos Orvoszakértői Intézet I. fokú Orvosi Bizottságának 2004. május 24-én kelt szakvéleménye alapján a munkaképesség-csökkenés mértékét 50%-ban állapította meg. A rokkantsági nyugdíj igény elutasításáról szóló határozatot a panaszos 2004. június 23-án, az Igazgatóságon személyesen vette át. Ezt követően, másnap megjelent az Ügyfélszolgálati Osztályon, és ott egyidejűleg benyújtotta a fellebbezését, valamint a B.12-4293/2004. sorszám alatt iktatott rendszeres szociális járadék megállapítása iránti igényét.
Az ellátatlanság elkerülése érdekében - a hiányzó adatok beszerzését követően - először a rendszeres szociális járadék megállapítására került sor. A II. fokú eljárás lefolytatása azonban ügyintézői mulasztás eredményeként, elmaradt.
A panaszos 2004. július 23-án, majd 2004. szeptember 13-án - az ügyiratban található jegyzőkönyvek tanúsága szerint - lakcímváltozást jelentett be. Személyes megjelenései és bejelentései alkalmával nem reklamálta fellebbezésének elbírálásának elmaradását, ezért a fellebbezés elbírálására nem került sor.

OBH 5992/2004.:
A panaszos részére 2002. október 1-jétől rokkantsági nyugdíjat állapítottak meg, amely határozatot 2003. október 1-jén kapta kézhez. A határozat kézhezvételét követően, 2003. október 10-én kelt fellebbezésében sérelmezte, hogy a nyugdíj összegét nem az elismert szolgálati idő kezdetétől a nyugdíj megállapításának kezdő napjáig elért jövedelme alapján állapították meg. A fellebbezés beérkezésekor - az időközben eltelt egy év időtartam miatt - már az orvosi szakvéleményben megjelölt soros orvosi felülvizsgálat volt aktuális. A felülvizsgálat eredeti időpontja az igénylő kérésének megfelelően 2003. december 16-ra tolódott.
Az orvosi szakvélemény szerint 67 %-os mértékű munkaképesség-csökkenése, azaz III. csoportú rokkantsága továbbra is fennállt. Az ezzel kapcsolatos adminisztráció lebonyolítása után kerülhetett sor a levelében foglaltak értékelésére. Az átlagosnál hosszabb ügyintézés alapvető oka a különböző jogviszonyban eltöltött szolgálati idő alapján járó kereseti adatok beszerzése volt. Ez pedig több foglalkoztató megkeresését, illetve válaszadásuk többszöri sürgetését feltételezte.
A panaszos fellebbezésként benyújtott kérelmét az ügyben közreműködő ügyintéző kizárólag „tartalmát” tekintve kezelte. Ily módon kerülhetett sor  csupán a hivatkozott 41-30874/2002/46. számú tájékoztató levél kiadására, amelyben a nyugdíj összegének kiszámítását magyarázták el. Mivel a panaszos ismételten nem jelentkezett, ezért az elbíráló munkatársak az ügyet lezártnak tekintették.

A vizsgálat megállapításai
Beadványban előadottakkal kapcsolatban vizsgálatom arra irányult, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság eljárása során előidézte-e a panaszosok - Alkotmányban rögzített - alapjogainak, nevezetesen: a tisztességes eljáráshoz való jognak és a jogorvoslathoz való jognak a sérelmét. 
A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény, valamint a végrehajtására kiadott 168/1997. (X. 6.) Korm. rendelet tartalmazza a nyugdíjbiztosítással kapcsolatos igények elbírálásának szabályait, valamint a jogorvoslati lehetőségeket. 
A nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv a nyugellátási igény tárgyában az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg ha az elbíráláshoz szükséges adatok nem állnak rendelkezésre, azok beérkezésétől számított harminc napon belül hozza meg. A nyugellátással kapcsolatban a rokkantságot jogszabályban meghatározott orvosszakértői szervek állapítják meg.
A nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv első fokú határozata ellen a határozat kézhezvételét követő 15 napon belül fellebbezés nyújtható be az első fokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szervhez. A fellebbezést az igazgatási szerv vezetője másodfokú határozattal bírálja el.
Ezen túlmenően a törvény értelmében a jogszabálysértő érdemi másodfokú határozat bírósági felülvizsgálatát is lehet kérni. A másodfokú jogerős határozat ellen az érintett - a határozat kézbesítésétől számított harminc napon belül - keresettel fordulhat az elsőfokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz.
Az Alkotmány 8. §-a deklarálja az Alkotmányban biztosított alapjogok védelemét: az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, és az Alkotmány az állam elsőrendű kötelességévé teszi ezek tiszteletben tartását és védelmét. Az alapjogi védelem garanciális szabályaként fogalmazza meg az Alkotmány, hogy az alapvető jogokra vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
Az Alkotmány a jogorvoslathoz való jogot az alkotmányos alapjogok között rögzíti. Az Alkotmány 57. §-a által biztosított általános jogvédelmi garanciákat (tisztességes eljárás elve, jogorvoslathoz való jog) az (5) bekezdés szerint, nevezetesen a jogorvoslati jogot mindenki "a törvényekben meghatározottak szerint" gyakorolhatja. A jogorvoslathoz való jog lényegi tartalma az érdemi határozatok tekintetében a más szervhez, vagy ugyanazon szervezeten belüli magasabb fórumhoz fordulás lehetőségét jelenti. Az Alkotmánybíróság szerint a jogorvoslathoz való alapjog biztosítását jelenti az, ha az eljárásban a törvény garantálja az érintett számára, hogy ügyét az alapügyben eljáró szervtől különböző szerv bírálja el.”.
Az Alkotmánybíróság több határozatában elvi szinten leszögezte, hogy "A jogállam nélkülözhetetlen eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság az állam - s elsősorban a jogalkotó - kötelességévé teszi annak biztosítását, hogy a jog egésze, egyes részterületei és az egyes jogszabályok is világosak, egyértelműek, működésüket tekintve kiszámíthatóak és előreláthatóak legyenek a norma címzettjei számára. Vagyis a jogbiztonság nem csupán az egyes normák egyértelműségét követeli meg, de az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát is. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák, csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan a jogintézmények." 
Az országgyűlési biztosok következetes gyakorlata szerint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye olyan alkotmányos alapérték, amely minden jogalkalmazót kötelez. A jogbiztonság követelményének részét képezi a tisztességes eljáráshoz való jog, amelyet az eljárási garanciák betartása biztosít az állampolgárok számára. Ezek az alapelvek - mint alkotmányos követelmények - a közigazgatási szerveket kötik. Ennek megfelelően az eljáró szervek kötelesek biztosítani az Alkotmányban és a törvényekben meghatározott alapelvek, eljárási rendelkezések érvényre juttatását.
A fent kifejtettek alapján megállapítottam, hogy a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság eljárása során - a fellebbezések elbírálásának elmaradása következtében - a panaszosokat az Alkotmányban biztosított tisztességes eljáráshoz való joggal, továbbá a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben sérelem érte. 
A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság vezetője – megkeresésemet követően – észlelte a mulasztásokat és haladéktalanul intézkedett mindkét ügyben a másodfokú eljárás lefolytatására, amelyek eredményéről a határozatok utólagos megküldésével tájékoztatott. Tekintettel arra, hogy az érintett szerv vezetője mindkét ügyben saját hatáskörében orvosolta panaszokat, ezért a konkrét ügyekben ajánlást nem teszek. 
A jövőre nézve azonban felhívom a figyelmét, hogy hasonló esetek elkerülése érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket.

Budapest, 2005. április 14.

Lenkovics Barnabás sk.