Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5686/2004. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása
A nagykeresztúri panaszosok az ingatlanukkal szomszédos ingatlanon felépített asztalos műhely építési engedélyezési eljárását, valamint az engedély nélkül folytatott asztalos tevékenységet sérelmezték. Panaszukhoz számos másodfokú határozatot csatoltak, amelyek rendre megsemmisítették a kifogásolt tervezett műhely funkciójú építmény építési engedélyét. Kifogásolták a panaszosok azt is, hogy a Márkháza, Kisbárkány és Nagykeresztúr Körjegyzőség jegyzője (körjegyző) ideiglenes hatályú telepengedélyt adott az építtetők részére használatbavételi engedéllyel nem rendelkező épületben folytatni kívánt tevékenységre.
Figyelemmel arra, hogy a beadványban írtak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, a tulajdonhoz, valamint a jogorvoslathoz fűződő alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni, az ügyben vizsgálatot indítottam. Vizsgálatomhoz bekértem az ügy előzményi iratait a Bátonyterenye Város Önkormányzata jegyzőjétől (jegyző), valamint tájékoztatást és iratokat kértem az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség Nógrád Megyei Felügyelőségétől (Felügyelőség).

Megállapított tényállás:
1.) Bátonyterenye Város Önkormányzatának jegyzője, mint első fokú építésügyi hatóság építési engedélyt adott egy vállalkozónak asztalosműhely építésére a 6248/2003. sz. 2003. július 4-én kelt határozatával, amely fellebbezés hiányában jogerőre emelkedett. Az építtető utóbb használatbavételi engedélyt kapott az épületre első ízben 2003. augusztusában, majd új eljárás keretében 2004. januárjában. Az építésügyi hatóság újabb megismételt eljárásban legutóbb 2004. októberében adta meg az építtető részére a használatbavételi engedélyt, amelyet a panaszos által benyújtott fellebbezés elutasítása mellett a Nógrád Megyei Közigazgatási Hivatal, mint másodfokú építésügyi hatóság helybenhagyott. A panaszos a döntés ellen keresetet nyújtott be a Nógrád Megyei Bírósághoz. A bírósági eljárás ideje alatt a másodfokú építésügyi hatóság megállapítva, hogy határozata törvénysértő volt, azt visszavonta és az immáron harmadízben kiadott használatbavételi engedélyt ismét megsemmisítette és az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította. Döntése indokolási részében rámutatott arra, hogy a kivitelezés során eltértek az építési engedélytől, ezért fennmaradási engedélyezési eljárást kell lefolytatni. Az első fokú építésügyi hatóság a 796-4/2005. sz. (2005. március 2-án kelt) határozatával fennmaradási engedélyt adott az építtető részére, amely ellen a panaszos fellebbezést nyújtott be, amelynek elbírálása folyamatban van.
2.) A panasz másik része az engedély nélkül folytatott tevékenységre vonatkozó hatósági eljárást sérelmezi. A panaszos évek óta több ízben jelezte a körjegyzőnek, hogy a vállalkozó engedély nélkül folytatja asztalos tevékenységét, az általa bejelentett 2-3 alkalmazott helyett 8-10 személlyel, a nap bármely szakában, és hétvégeken is. A rendelkezésre álló, a panaszos által csatolt iratokban meglévő újságcikk (Nógrád Megyei Hírlap 2003. augusztus 5-i szám) szerint is az asztalosműhelyben dolgoznak. A panaszos bejelentése alapján a körjegyző szabálysértési eljárás keretében „kontárkodás” miatt pénzbírság megfizetésére kötelezte a vállalkozót. A határozat indokolási részében a hatóság hivatkozott a vállalkozó 2003. december 12-i jegyzőkönyvi meghallgatására, amelynek során úgy nyilatkozott, hogy „nem tagadom, hogy végzünk asztalosipari tevékenységet”. A hatóság felhívta a vállalkozó figyelmét, hogy „a bútorgyártás tevékenységet jogerős telepengedély nélkül megkezdeni, folytatni nem lehet, ezért a tevékenység gyakorlását fel kell függesztenie.”. A panaszos ezt követően több alkalommal jelezte a hatóságnak, hogy a vállalkozó a felhívás ellenére változatlanul folytatja a tevékenységét telepengedély nélkül úgy, hogy a műhelyre nem rendelkezik használatbavételi engedéllyel. Végül a körjegyző a 2004. április 7-én kelt, azonnal végrehajtható határozatával a tevékenység gyakorlásának megszüntetését rendelte el. A panaszos, miután a műhelyben tovább folyt a munka, mind szóban, mind írásban jelezte, hogy a vállalkozó a határozatban foglaltaknak nem tett eleget, és mivel a körjegyző semmilyen intézkedést nem tett, elfogultsági indítványt nyújtott be a Nógrád Megyei Közigazgatási Hivatalhoz. A közigazgatási hivatal Bátonyterenye Város jegyzőjét jelölte ki a telepengedélyezési eljárásra, így a körjegyző határozata végrehajtásának ellenőrzésére is. A kijelölt hatóság több ízben tartott helyszíni szemlét a telepnél, azonban egy alkalommal sem jutott be az ingatlanra, és a tevékenység folytatására utaló körülményt sem talált. Erről panaszost tájékoztatta.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

A vizsgálat megállapításai
1.) Az építésügyi (használatbavételi engedélyezési) eljárásra vonatkozó panasszal kapcsolatban megállapítható, hogy a hatóság első alkalommal úgy adta ki a használatbavételi engedélyt, hogy nem szerezte be a környezetvédelmi hatóság szakhatósági hozzájárulását. A megismételt eljárásban nemleges szakhatósági engedély ellenére kapott az építtető használatbavételi engedélyt, míg az immár harmadik eljárásban az elvégzett zajszint-mérés eredményét követően a környezetvédelmi szakhatóság kikötésekkel hozzájárult az engedély megadásához. A másodfokú hatóság a panaszos fellebbezését elutasítva helybenhagyta az első fokú határozatot. A rendelkezésre álló iratokból megállapítható, hogy a másodfokú hatóság csak a jogerős másodfokú határozat ellen benyújtott keresetet követően tartott helyszíni szemlét, és csak ekkor észlelte, hogy az építtető eltért az engedélytől. Ugyanez a megállapítás vonatkozik az első fokú építésügyi hatóságra, amely viszont több ízben járt a helyszínen, és nem észlelte az engedélytől eltérés tényét, valamint jogszabálysértő határozatával lehetőséget adott egy engedély nélküli tevékenység gyakorlásához szükséges épület használatára. Megállapítottam, hogy a jogszabálysértésből eredő, a jogbiztonság követelményével és a tulajdonhoz fűződő joggal összefüggő visszásság [a panaszos ingatlanának zavartalan használatát nem biztosította az építésügyi hatóság (a zajszint-mérés elmaradt, környezetvédelmi szakhatósági állásfoglalás hiányzott)], a fellebbezési eljárásban részben orvoslást nyert.  Az Áe. 26. §-a előírja a közigazgatási hatóságoknak, hogy kötelesek a tényállást teljes körűen tisztázni, amely kötelezettségnek jelen ügyben egyik hatóság sem tett eleget huzamos időn keresztül. Végül a már említett keresetlevélben foglaltak alapján a másodfokú hatóság mulasztását pótolta (helyszíni szemlét tartott), a saját határozatának visszavonásával és az elsőfokú határozat megsemmisítésével, valamint az új eljárás elrendelésével a fentebb megállapított alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot orvosolta. Az iratokból azt is megállapítottam, hogy a műhelyre megadott fennmaradási engedélyt panaszos megfellebbezte, a másodfokú eljárás folyamatban van. Ennek ellenére az építésügyi hatóság a panaszos bejelentései alapján nem tiltotta meg a műhelyként funkcionáló épület engedély nélküli használatát, intézkedési kötelezettségének nem tett eleget és ezzel módot adott a kifogásolt tevékenység folytatásához. Az építésügyi hatóság eljárása a jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott.
Az iratokban fellelhető a panaszosnak egy olyan beadványa, amelyben vitatja az építési engedély jogszerűségét is. Ha az építési engedély kiadásának a dátumát és az első használatbavételi engedély dátumát vizsgáljuk, feltűnik, hogy egy hónap alatt épült meg a műhely, és készült a használatbavételi engedélyhez szükséges dokumentáció is.  Figyelemmel arra, hogy az építési engedély a panasz benyújtását megelőzően több mint egy éve jogerőre emelkedett, és az építkezés is befejeződött, annak vizsgálatára az Obtv. 17. § (4) bekezdése alapján, mely szerint ha az ügyben jogerős határozat született, az országgyűlési biztoshoz ennek közlésétől számított egy éven belül lehet beadvánnyal fordulni, nincs lehetőségem.
2.)	A műhely működésével kapcsolatban az alábbiakat állapítottam meg: A panaszos által csatolt újságcikk (2003.08.05.) egyértelműen azt támasztja alá, hogy a vállalkozó a műhelyében asztalos tevékenységet folytat. Ugyanezt a megállapítást tartalmazza a körjegyző szabálysértési határozata, amelyben hivatkozik a vállalkozó nyilatkozatára (2003. 12.12.), amelyben elismeri a tevékenység gyakorlását. Az asztalosipari tevékenység folyamatosságát igazolja az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség Nógrád Megyei Felügyelősége 2005. január 7-én kelt 70-2/200-1280. számú, a panaszosnak írt tájékoztatása, miszerint a beadványt megelőzően „átfogó munkabiztonsági és munkaügyi ellenőrzést tartottunk. Az itt feltárt szabálytalanságok megszüntetésére köteleztük a munkáltatót. A vizsgálat hatáskör hiányában nem terjedt ki a telephely engedély hiányára. A telephely engedély kiadására a Polgármesteri Hivatal az illetékes. Hatáskörünk csak a munkavégzés munkabiztonsági és munkaügyi jogszabályokban meghatározottak betartására terjed ki.” 
A körjegyző, bár legkésőbb a hivatkozott újságcikk óta tudomása volt arról, hogy a vállalkozó engedély nélkül folytatja asztalosipari tevékenységét először szabálysértési eljárást folytatott le vele szemben (2004. 01. 13.), és csak több mint fél évvel később tiltotta meg a tevékenység gyakorlását 2004. 04. 07.). Amikor pedig a panaszos jelezte, hogy nem tartja be a vállalkozó a hatósági döntést, végrehajtási intézkedés helyett arról tájékoztatta a panaszost, hogy a vállalkozó „fiával együtt a vállalkozói engedélyüknek megfelelően folytatnak telepengedélyhez nem kötött tevékenységet: ’máshova nem sorolt egyéb gép, berendezés, javítási munkákat’, nyílászáró- és beépített bútor beszereléseket, továbbá álmennyezet szerelési munkákat (gipszkartonozás). A felsorolt tevékenységeket különböző helyszíneken (…) végzik. A munkába indulás és érkezés, az anyagok és szerszámok munkahelyre szállítása a (…) alatti lakásukról történik. Mindezek alapján nem nyert bizonyítást, hogy (…) a telepengedélyhez kötött ’egyéb bútor, ülőbútor és irodabútor gyártása tevékenységet’ végezték.” (2004. 05. 03.) Ehhez képest az iratok tanúsága szerint a körjegyző 2004. április 8-án kelt határozatával ideiglenes – két hónapra meghatározott időtartamú - telepengedélyt adott a vállalkozó részére kikötésekkel, a fentebb említett bútorgyártási tevékenységre. A Nógrád Megyei Közigazgatási Hivatal a panaszos fellebbezését elbírálva az engedélyt megadó határozatot megsemmisítette és az elsőfokú hatóságot (kijelölés alapján Bátonyterenye Város jegyzőjét) új eljárásra utasította. A kijelölt hatóság a telepengedélyezési eljárást a fennmaradási engedélyezési eljárás jogerős és végrehajtható befejezéséig felfüggesztette. A panaszos a kijelölést követően már a bátonyterenyei hatóságnak jelentette be, hogy a szomszédságában folyamatos az ipari tevékenység. A kijelölt hatóság több ízben jelent meg a helyszínen, azonban a szemlék sikertelenek voltak, mert a vállalkozó nem volt otthon (egy ízben a felesége, máskor az édesapja állította, hogy nem folyik munka a műhelyben), ugyanakkor a tanúként meghallgatott egyik szomszéd alátámasztotta a panaszos által előadottakat (’a munkagépeken hétfőtől-péntekig, rendszeresen dolgoznak hétvégeken is előfordul munkavégzés.’). Egy másik tanú ugyanaznap előadta, hogy ’folyamatos munkavégzést nem tapasztalok, látom őket otthonról elmenni. Szomszédaim (…) asztalosipari tevékenységgel nyugalmunkat nem zavarja, (…) semmi problémánk szomszédaink tevékenységével kapcsolatban nincs’. A Felügyelőség által megküldött iratokból kitűnik, hogy több határozatot hozott a vállalkozóval - aki nem azonos a panaszos által megjelölt vállalkozóval (annak fiával) - szemben. A határozatokon az értesítettek között nem szerepel azonban a telepengedély kiadására hatáskörrel rendelkező polgármesteri hivatal, holott tudomása volt a munkabiztonsági hatóságnak, hogy a vállalkozó nem rendelkezik telepengedéllyel. A panaszos 2003. december 10-én kelt beadványát úgy továbbította a Felügyelőség, hogy semmilyen ellenőrzést nem tartott a megnevezett telephelyen, holott abból kitűnt, hogy a vállalkozónak nincs engedélye a tevékenység folytatására. Az Mvt. 21. § (1) bekezdés alapján az üzemeltető munkáltatónak a veszélyes létesítmény, munkahely, munkaeszköz, technológia üzemeltetését írásban kell elrendelnie. A (3) bekezdés rögzíti, hogy a munkavédelmi üzembe helyezés feltétele a munkavédelmi szempontú előzetes vizsgálat. E vizsgálat célja annak megállapítása, hogy a létesítmény, a munkahely, a munkaeszköz, a technológia megfelel az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzéshez szükséges tárgyi, személyi, szervezési, munkakörnyezeti feltételeknek. A hivatkozott jogszabályhely (4) bekezdése értelmében az előzetes vizsgálat során különösen vizsgálni kell, hogy rendelkezésre állnak-e a létesítést végzők (tervező, kivitelező) nyilatkozatai, a munkavédelmi követelmények kielégítését bizonyító mérési eredmények, a munkaeszközre vonatkozó megfelelőségi nyilatkozatok, tanúsítványok, a szükséges hatósági engedélyek, az üzemeltetéshez szükséges utasítások. A Felügyelőségnek a bejelentés alapján észlelnie kellett volna, hogy a vállalkozó nem rendelkezik a szükséges hatósági engedélyek legalább egyikével, a telepengedéllyel, miután annak kiadásáról a Korm. rendelet 7. § (2) bekezdés e.) pontja szerint a jegyzőnek értesítenie kell az illetékes Felügyeletet. Ha pedig saját nyilvántartásában nem lelhető fel egy vállalkozás engedélye, a hivatalból való ellenőrzés szükségessége merül fel. Ezt egy későbbi névtelen bejelentés alapján 10 hónappal később elvégezte a Felügyelőség, és mint fentebb hivatkoztam rá, több olyan szabálytalanság is megállapítást nyert, amelyek miatt gépek működésének felfüggesztésére is sor került. A rendelkezésemre álló iratok szerint a Felügyelőség nem tájékoztatta a területileg illetékes körjegyzőt döntéséről, holott az általa végzett ellenőrzés során tényként került rögzítésre az is, hogy a vállalkozó, mint munkáltató, alkalmazottakat (és hányat) foglalkoztat. Bár a körjegyző sikertelen bizonyítási eljárásáról nem tudhatott a Felügyelőség, azonban, ha vizsgálatáról és döntéseiről értesítette volna a körjegyzőt, az a tényállást tisztázhatta volna. Az Mvt. alapján hozott hatósági döntések során az Áe. szabályait kell alkalmazni. Az Áe. 7. § (1) bekezdés alapján a más hatóság hatáskörébe tartozó kérelmeket az annak elbírálására illetékes szervnek kell megküldeni. Ugyanakkor a közigazgatási szervnek a hivatalból tudomására jutott, de más hatóság intézkedési körébe tartozó körülményről kötelessége azt a másik hatóságot, amelynek intézkedési lehetősége van és kötelessége is egy adott eljárás lefolytatása, értesíteni. A Felügyelőség a rá vonatkozó jogszabályok szerint a munkabiztonsági ellenőrzése során tapasztaltak alapján az ÁNTSZ-t keresi meg a munkaegészségügyi intézkedések céljából, a más hatósági engedélyek vizsgálata jelenleg nem tartozik hatáskörébe. 
Tekintettel arra, hogy az Mvt. ilyen kötelezettséget nem ró a Munkabiztonsági és Munkaügyi felügyelőségekre, megállapítottam, az első fokú hatósági jogkörrel rendelkező Felügyelőség eljárásával ugyan visszásságot okozott, de az magából a jogszabályból adódott. Megállapítottam továbbá, hogy az Mvt. nem ad lehetőséget a Felügyelőségek számára, hogy eljárásuk során vizsgálják, az ellenőrzött vállalkozás (munkáltató) rendelkezik-e a tevékenység folytatásához szükséges más hatósági engedéllyel, így például jogerős és végrehajtható használatbavételi (fennmaradási) engedéllyel, telep-, illetőleg környezetvédelmi engedéllyel.

Javaslat, ajánlás kezdeményezések
I. A jogszabály hiányosságaiból eredő visszásság megszüntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 25. §-a alapján javasolom a munkavédelemről szóló 1993. évi XCIII. törvény kiegészítését azzal, hogy az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség és területi szervei eljárásuk során vizsgálhassák, hogy az ellenőrzött munkáltató rendelkezik-e a tevékenység folytatásához szükséges más hatósági engedéllyel, ennek hiányában vagy felfüggeszthessék a tevékenység gyakorlását, vagy értesítési kötelezettségük legyen a tevékenység folytatásának engedélyezéséről döntő hatóság felé.

II. Az Obtv. 21. § (1) bekezdés alapján felkérem Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség elnökét, intézkedjen arról, hogy a jövőben, amennyiben a területi felügyelőségek más hatóságok hatáskörébe tartozó eljárás alapjául szolgáló szabálytalanságot észlelnek, arról azokat értesítsék a vizsgálatok megállapításainak egyidejű ismertetésével.

III. Az Obtv. 21. §-a alapján felkérem Bátonyterenye jegyzőjét, hogy a mulasztásban megnyilvánuló visszásság orvoslása érdekében
1.) soron kívül hozzon érdemi határozatot az engedély nélküli épülethasználat kérdésében
2.) az Országos Munkabiztonsági és Munkaügyi Főfelügyelőség Nógrád Megyei Felügyelőségének vizsgálati anyaga felhasználásával soron kívül intézkedjen a telepengedély hiányában gyakorolt tevékenység folyatatását megtiltó határozata végrehajtásának kikényszerítése érdekében.

IV. Az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján felkérem Márkháza, Kisbárkány és Nagykeresztúr Körjegyzőség jegyzőjét, hogy a jövőbeni szabályos eljárások érdekében intézkedjen hivatalában mind az anyagi, mind az eljárási jogi szabályok maradéktalan megtartásáról.

Budapest, 2005. május 30.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
7. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörét és az illetékességét az eljárás minden szakaszában hivatalból köteles vizsgálni. Ha azt állapítja meg, hogy az ügyben nincs hatásköre, vagy nem illetékes, az ügyet haladéktalanul átteszi a hatáskörrel rendelkező illetékes közigazgatási szervhez, és erről az ügyfelet egyidejűleg értesíti.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le.

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
18. § (1) Építési munkát végezni az e törvényben foglaltak, valamint az egyéb jogszabályok megtartásán túl, csak a helyi építési szabályzat, szabályozási terv előírásainak megfelelően szabad.
48. § (1) Ha az építményt, építményrészt szabálytalanul építették meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 18-19. §-okban és a 31. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők és az építtető az építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt - határozattal - tudomásul veszi.
(2) Fennmaradási engedély az (1) bekezdésben foglaltak érvényesítése mellett kiadható akkor is, ha
a) az építmény, építményrész átalakítással szabályossá tehető, vagy
b) a szabálytalansággal okozott érdeksérelem jelentéktelen, közérdeket nem sért, vagy a hatóság által meghatározott határidőn belül elhárítható.
(3) Az építésügyi hatóság az építtetőt - kérelem hiányában - a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására felhívhatja, vagy az eljárást hivatalból az építtető költségére lefolytathatja.
(4) A fennmaradási engedély - építésügyi bírság kiszabása, illetőleg az (1)-(2) bekezdés szerinti szükségszerű átalakítás kötelezettségének és határidejének egyidejű megállapítása mellett - meghatározott időre szóló, visszavonásig érvényes (határozatlan időre szóló) vagy végleges jellegű lehet.
(5) A fennmaradási engedély egyben az építményre vonatkozó használatbavételi engedély is, amennyiben ennek feltételei fennállnak. Az építményrészre vonatkozó fennmaradási engedély megadásával egyidőben az építésügyi hatóságnak rendelkeznie kell az építmény befejezésére vonatkozó továbbépítésről is. Az építmény építési munkáinak teljes befejezése után a 44. § előírásai szerinti használatbavételi engedélyezési eljárást kell lefolytatni.
49. § (1) Ha az építésügyi hatóság a 48. § szerint a fennmaradási engedélyt megadja, illetőleg a lebontást tudomásul veszi, ezzel egyidejűleg az építésügyi bírságot is ki kell szabni. Az építésügyi bírság alapjául a szabálytalanul létrehozott vagy megsemmisült építménynek, építményrésznek a külön jogszabályban meghatározott értéke szolgál. Az építésügyi bírság az építmény, építményrész készültségi fokának megfelelő - külön jogszabályban meghatározott - számított értéknek legalább 20%-a, legfeljebb 100%-a. Az építésügyi bírságot az építésügyi hatóság által a 48. § (4) bekezdés szerinti határozatában előírt határidőben kell megfizetni.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed minden - a (2) bekezdésben nem említett - építményre, építményrészre, épületegyüttesre (a továbbiakban együtt: építmény), - a telekalakítás kivételével - az Étv. 34. § (1) bekezdés szerinti építési munkára, továbbá a 9. §-ban meghatározott egyéb építési tevékenységre (a továbbiakban együtt: építési tevékenység), tekintet nélkül annak rendeltetésére, állandó vagy ideiglenes jellegére, továbbá anyagára, illetőleg építési módjára.
4. § (1) Az engedély iránti kérelmet az ügyfél vagy törvényes képviselője, illetve meghatalmazottja (a továbbiakban: építtető) írásban az 1. számú melléklet szerinti nyomtatványon terjesztheti elő.
(4) Az építésügyi hatóság köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállás tisztázásának keretében az engedély megadásához szükséges feltételek fennállását a helyszínen ellenőrizni.
9. § (1) A következő építési tevékenységek csak építési engedély alapján végezhetőek:
a) építmény építése, bővítése, elmozdítása, kivéve:
10. § (1) A 9. § (1) bekezdésének a), b), d) és g) pontjaiban, valamint önkormányzati rendeletben ekként meghatározott építési tevékenység eredményeként megvalósult építmények csak jogerős és végrehajtható használatbavételi engedély alapján vehetők használatba.
16. § (1) Az építési engedélyt az elvégezni kívánt építési munka egészére kell kérni.
30. § A használatbavételi engedély iránti kérelem elbírálása során az építésügyi hatóság - az e rendelet 2. számú melléklete szerint érdekelt, a hatósági előírások megtartásának ellenőrzésére az adott esetben jogosult szakhatóságok és közművek, továbbá a kéményseprő írásbeli nyilatkozata alapján - a helyszínen köteles meggyőződni arról, hogy
35. § (1) Ha csak építési engedély alapján végezhető építési tevékenységet építési engedély nélkül vagy az engedélytől eltérően, illetőleg az építési engedélyhez nem kötött építési munkát a 9. § (4) bekezdésében meghatározott előírásoktól eltérően (a továbbiakban együtt: szabálytalanul) végezték el, az így megépített befejezett vagy befejezetlen építményre, építési tevékenységre az építtetőnek fennmaradási engedélyt kell kérnie. A fennmaradási engedély iránti kérelmet az építtető jogutódja is előterjesztheti.

1993. évi XCIII. törvény a munkavédelemről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 5/1993. (XII. 26.) MüM rendelettel (Mvt.)
9. § (1) A törvény hatálya - a (2)-(3) bekezdésekben megállapított kivételekkel - kiterjed minden szervezett munkavégzésre, függetlenül attól, hogy az milyen szervezeti vagy tulajdoni formában történik.
(2) A törvény meghatározott rendelkezéseit (26/A., 28., 32., 40., 44. és 45. §-ok) alkalmazni kell a munkavégzés hatókörében tartózkodóra is (járókelő, látogató, szolgáltatást igénybe vevő stb.).
18. § (1) Munkahely, létesítmény, technológia tervezése, kivitelezése, használatba vétele és üzemeltetése, továbbá munkaeszköz, anyag, energia, egyéni védőeszköz előállítása, gyártása, tárolása, mozgatása, szállítása, felhasználása, forgalmazása, importálása, üzemeltetése a munkavédelemre vonatkozó szabályokban meghatározott, ezek hiányában a tudományos, technikai színvonal mellett elvárható követelmények megtartásával történhet.
(3) Munkaeszközt üzembe helyezni, valamint használatba venni csak abban az esetben szabad, ha az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeit kielégíti, és rendelkezik az adott munkaeszközre mint termékre, külön jogszabályban meghatározott megfelelőségi nyilatkozattal, illetve megfelelőségi tanúsítvánnyal.
19. § (1) A létesítés során a munkavédelmi követelmények érvényre juttatása a létesítésben közreműködők feladata, amelynek teljesítésében együtt kell működniük.
(2) A létesítésben közreműködő (tervező, kivitelező) köteles írásban nyilatkozni, hogy a 18. § (1) bekezdésében foglaltakat megtartotta.
(3) A munkahelyek, munkaeszközök kialakítása, telepítése, továbbá a munka megszervezése során az ergonómiai szempontokat is figyelembe kell venni.
21. § (1) Az üzemeltető munkáltató a veszélyes létesítmény, munkahely, munkaeszköz, technológia üzemeltetését írásban elrendeli (a továbbiakban: munkavédelmi üzembe helyezés).
(3) A munkavédelmi üzembe helyezés feltétele a munkavédelmi szempontú előzetes vizsgálat. E vizsgálat célja annak megállapítása, hogy a létesítmény, a munkahely, a munkaeszköz, a technológia megfelel az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzéshez szükséges tárgyi, személyi, szervezési, munkakörnyezeti feltételeknek, illetőleg teljesíti a 18. § (1) bekezdése szerinti követelményeket. A vizsgálat elvégzése munkabiztonsági és munka-egészségügyi szaktevékenységnek minősül.
(4) Az előzetes vizsgálat során különösen vizsgálni kell, hogy rendelkezésre állnak-e a létesítést végzők (tervező, kivitelező) nyilatkozatai, a munkavédelmi követelmények kielégítését bizonyító mérési eredmények, a munkaeszközre vonatkozó megfelelőségi nyilatkozatok, tanúsítványok, a szükséges hatósági engedélyek, az üzemeltetéshez szükséges utasítások.
A munkavégzés tárgyi feltételei
23. § (1) A biztonságos műszaki állapot megőrzése érdekében időszakos biztonsági felülvizsgálat alá kell vonni a veszélyes technológiát és a 21. § (2) bekezdésében meghatározott veszélyes munkaeszközt, továbbá azt a munkaeszközt, amelynek felülvizsgálatát jogszabály, szabvány, vagy a rendeltetésszerű és biztonságos üzemeltetésre, használatra vonatkozó dokumentáció előírja. Az időszakos biztonsági felülvizsgálatot - kivéve a veszélyes technológia esetét - szakirányú képzettséggel és munkavédelmi szakképzettséggel rendelkező személy (munkabiztonsági szaktevékenység) vagy külön jogszabályban erre feljogosított személy, illetve erre akkreditált intézmény végezheti. A veszélyes technológia vizsgálatát szakirányú munkabiztonsági szakértői engedéllyel rendelkező személy végezheti.
(2) A munkahelyet, az egyéni védőeszközt, a munkaeszközt, a technológiát az üzemeltető munkáltatónak soron kívül ellenőriznie kell, ha az a rendeltetésszerű alkalmazás során közvetlenül veszélyeztette a munkavállaló egészségét és biztonságát, vagy ezzel összefüggésben munkabaleset következett be. Az ellenőrzés elvégzéséig annak üzemeltetését, illetve használatát meg kell tiltani. Az ellenőrzés elvégzése - a veszélyeztetés jellegétől függően - munkabiztonsági, illetve munka-egészségügyi szaktevékenységnek minősül.
(3) A szociális és családügyi miniszter az egészségügyi miniszterrel egyetértésben meghatározza a munkaeszközökre, továbbá az egészségügyi miniszterrel együttesen a munkahelyekre vonatkozó munkavédelmi követelmények minimális szintjét, ideértve az ideiglenes vagy változó helyszínű építkezésekre vonatkozó munkavédelmi szabályokat is.
25. § A munkahely és a munka jellegének megfelelően gondoskodni kell a rendről, tisztaságról, a keletkező szennyező anyagok, szennyvíz, hulladék kezeléséről oly módon, hogy veszélyt vagy egészségi ártalmat ne okozzanak és a környezetet ne károsítsák.
35. § (1) Munkahely céljára csak olyan építmény alkalmazható, amely megfelelő szerkezetű és szilárdságú. Ilyen építményben az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeinek és jellegének, az abból fakadó tisztítási feltételeknek megfelelő határoló felületeket, belmagasságot, légtérfogatot, mozgásteret, közlekedési útvonalakat kell kialakítani.
81. § (1) A munkavédelemre vonatkozó szabályok megtartásának elősegítését, valamint ellenőrzését az e törvényben és külön jogszabályban megállapított jogállással és hatáskörrel rendelkező OMMF, ÁNTSZ és a bányafelügyelet, illetve ezek területi szervei (a továbbiakban együttesen: felügyelet) általános jelleggel látják el.
a) a munkáltatók és munkavállalók egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzéssel kapcsolatos feladatainak és kötelezettségeinek teljesítésére;
b) a munkahelyek létesítésére, a munkaeszközök üzemeltetésére, az alkalmazott technológiákra és anyagokra, valamint az egyéni védőeszközökre vonatkozó követelmények érvényesítésére;
a) az ellenőrzésük során feltárt hiányosságok megszüntetése érdekében e törvényben és külön jogszabályban meghatározott intézkedés és felelősségre vonás alkalmazására.
82. § (1) A felügyeletek munkavédelmi bírságot alkalmaznak az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzésre vonatkozó követelmények teljesítését elmulasztó, és ezzel a munkavállaló életét, testi épségét vagy egészségét súlyosan veszélyeztető munkáltatóval szemben.
(2) A munkavállaló életét, testi épségét vagy egészségét súlyosan veszélyezteti különösen
a) a 21. §-ban meghatározott feltételek szerinti munkavédelmi üzembe helyezés elmulasztása;
b) a 23. § (1) bekezdésében meghatározott időszakos biztonsági felülvizsgálat elmulasztása;
c) a 23. § (2) bekezdésében meghatározott soron kívüli ellenőrzés elmulasztása;
d) az 54. § (2) bekezdésében meghatározott kockázatértékelés elmulasztása a foglalkoztatáspolitikai és munkaügyi miniszter rendelete szerinti legmagasabb veszélyességi osztályba tartozó munkáltató esetében;
84. § (1) A területi munkabiztonsági és munkaügyi felügyelőség felügyelője elsőfokú hatóságként jogosult
a) a munkahelyek tekintetében a munkáltatót határozatban kötelezni, hogy írásban nyújtson tájékoztatást a megjelölt munkabiztonsági követelmények teljesítéséről;
b) illetékességi területén valamennyi munkahelyen - külön engedély nélkül - ellenőrzést tartani;
c) a munkabaleseteket, kivéve a közúti és légi közlekedéssel kapcsolatosakat - a munkáltató ez irányú felelősségét nem érintve - kivizsgálni;
d) a munkáltatót felhívni az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzés követelményeinek teljesítésére;
e) a munkáltatót a feltárt hiányosságok meghatározott határidőn belül történő megszüntetésére kötelezni;
f) az egészséget nem veszélyeztető és biztonságos munkavégzésre vonatkozó előírások súlyos megszegésével foglalkoztatott munkavállalót a kifogásolt munkavégzéstől eltiltani;
g) a munkavállaló egészségét, testi épségét közvetlenül fenyegető veszély esetén - annak elhárításáig - a veszélyes tevékenység, illetőleg üzem, üzemrész, munkaeszköz működésének, használatának felfüggesztését elrendelni;
h) elrendelni a 23. § (2) bekezdése szerinti ellenőrzést;
87. § E törvény alkalmazásában:
2. Létesítés: az a folyamat, melynek eredményeként új üzem, munkahely jön létre, vagy meglévő felújítása, bővítése, átalakítása, illetve gép telepítése történik, függetlenül attól, hogy létrejötte után termelő vagy nem termelő célra használják.
5. Munkahely: minden olyan szabad vagy zárt tér (ideértve a föld alatti létesítményt, a járművet is), ahol munkavégzés céljából vagy azzal összefüggésben munkavállalók tartózkodnak. Munkahelynek kell tekinteni a mást nem foglalkoztató, a munkáját kizárólag személyesen végző egyéni vállalkozó munkavégzési helyét e törvénynek a 9. § (2) bekezdésében meghatározott rendelkezései tekintetében.
9/A. Telephely: a tevékenység (munkavégzés) gyakorlásának - a munkáltató székhelyétől különböző - helye, ideértve a munkáltató fióktelepét is.