Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5625/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Tasi Katalin
A vizsgálat megindulása
A Magántemetkezési Szolgáltatók Országos Szakegyesülete (a továbbiakban: MATESZSZ) nevében elnökük fordult az országgyűlési biztoshoz, több panaszt is tartalmazó beadvánnyal.
A beadványban foglaltak szerint elsőként az Alkotmánybíróság 40/2003. (VII. 2.) AB határozata idéz elő visszásságot a vállalkozáshoz, az esélyegyenlőséghez és a hátrányos megkülönböztetés tilalmához fűződő joggal kapcsolatban azáltal, hogy tartalmánál fogva ellehetetlenítette a temetkezési magánvállalkozások számára a kegyeleti szertartás teljes körű elvégzését.
A panaszos sérelmezte továbbá az egyes szakképesítésekről szakmai és vizsgakövetelményeinek kiadásáról szóló 16/2003 (IV. 18.) BM. rendelet temetkezési vállalkozói tevékenység végzéséhez előírt vizsga követelményeivel kapcsolatban, hogy azok nem teszik lehetővé különös méltánylás gyakorlását azoknak a vállalkozóknak az esetében, akik hosszú évek óta a szakmában vannak, nagy gyakorlati tapasztalattal bírnak és ritka temetkezési hagyományok hordozói, és időskorukra tekintettel nem várható el tőlük, hogy teljesítsék a vizsgára bocsátás feltételeként előírt érettségi vizsgát. 
A panaszbeadvány harmadik része Miskolc Megyei Jogú Város (a továbbiakban: Miskolc MJV) alpolgármesterének temetkezést is érintő körlevelével volt kapcsolatos, miszerint sérelmezte, hogy a temetőkről és a temetkezési tevékenységről szóló módosított 62/2000. (XII. 13.) sz. helyi rendelet (a továbbiakban: Ör.) magasabb szintű jogszabállyal ellentétes rendelkezéseket tartalmaz.
A panaszok alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. és 17. §-ainak értelmében vizsgálatot indítottam, mert felmerült a jogállamiság elvéből származtatható jogbiztonság hoz fűződő jog sérelmének gyanúja.
Hivatkozással az Obtv. 18. §. (3) bekezdésére, felkértem Miskolc Megyei Jogú város jegyzőjét, hogy az alpolgármester által jegyzett körlevélben foglaltakkal kapcsolatban folytasson vizsgálatot, valamint ellenőrizze, hogy a helyi temetkezési rendelet összhangban van-e a magasabb szintű jogszabályokkal. Mivel a válaszlevélben foglaltak nem bírtak kellő meggyőző erővel, további vizsgálat folytatását tartottam szükségesnek, ezért a jegyzőnek címzett levélben foglaltakkal megegyező tartalmú felkéréssel fordultam a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal (a továbbiakban: közigazgatási hivatal) vezetőjéhez is, ezen túlmenően pedig az alpolgármesteri körlevelet érintő panaszrésszel kapcsolatban a Gazdasági Versenyhivatal Elnökének vizsgálatát kértem.
Jelentésemet a felsorolt megkeresett szervek vizsgálatainak eredménye és válaszaik tartalma alapján készítettem el.

Érintett alkotmányos jogok 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmányáról
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Egyéb kapcsolódó jogszabályok
1989. évi XXXII. törvény az Alkotmánybíróságról
27. §. (2) Az Alkotmánybíróság határozata mindenkire nézve kötelező.

1990. évi LXV. törvény a helyi önkormányzatokról
98. § (3) A közigazgatási hivatal vezetője törvényességi ellenőrzési jogkörében vizsgálja, hogy a helyi önkormányzat, a helyi kisebbségi, valamint kisebbségi települési önkormányzat a) szervezete, működése, döntéshozatali eljárása, b) döntései (rendelete, határozata), c) bizottsága, részönkormányzata, polgármestere, főpolgármestere, megyei közgyűlés elnöke, társulása által hozott önkormányzati határozat megfelel-e a jogszabályoknak.

1999. évi XLIII. törvény a temetőkről és a temetkezésről
26. § (2) A temetkezési szolgáltató köteles az engedélyezett temetkezési szolgáltatási tevékenységet a kegyeleti jogok betartása mellett, folyamatos rendelkezésre állással ellátni. 

16/2003 (IV. 18.) BM. rendelet az egyes szakképesítésekről szakmai és vizsgakövetelményeinek kiadásáról

34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról
14. § (1) A holttest kórbonctani vizsgálatra történő szállításának költségét a kórbonctani vizsgálatra illetékes kórház viseli. (2) A kórházon kívül meghalt személy holttestének temetőbe szállításáról - a halottvizsgálati bizonyítvány kiadásával - a halottvizsgálatot végző vagy a halálokot megállapító orvos intézkedik. A temetésre kötelezettet erről egyidejűleg értesíti. (4) A kórházon kívül, nem rendkívüli módon meghalt személy holttestének a halál bekövetkezése helyéről történő, legkésőbb 16 órán belüli elszállításáról a halottvizsgálatot végző orvos intézkedik. Ha a halál okát a halál bekövetkezését követő 16 órán belül egyértelműen megállapítják, a holttestet az eltemetés helye szerinti temetőbe kell szállítani. Ha a halál oka a halál bekövetkezését követő 16 órán belül nem állapítható meg, a holttestet a további intézkedésig a legközelebbi boncolóhelyiség-csoportot fenntartó temetőbe vagy kórházi patológiai osztályra kell szállítani. A kórbonctani vizsgálat céljából történő továbbszállítás költségét a halál helye szerint illetékes kórház viseli.

Miskolc MJV Önkormányzatának 62/2000. (XII. 13.) sz. rendelete a temetőkről és a temetkezési tevékenységről 
4. §. (2) A halottat az eltemetésig a Szentpéteri kapui köztemető halottasházában kell elhelyezni, kivéve, ha az elhunytat kórházba szükséges szállítani, vagy elhalálozása kórházban következett be. (4) A kórházi vagy boncolásra kórházba szállított elhaltakat a jogszabályi szállíthatóság bekövetkezte után azonnal, a boncolás után azonnal, de legfeljebb a boncolást követő 24 óra elteltével a Temetőgondnokság a városi halottasházba átszállítja. 

Hatásköri megállapítások 
A panaszbeadvány Alkotmánybírósági határozatot érintő részével kapcsolatba hatásköröm hiányát állapítom meg. A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény 32/A §-ának végrehajtására megalkotott, az Alkotmánybíróságról szóló 1989. évi XXXII. törvény 27. § (2) bekezdése értelmében az Alkotmánybíróság határozata mindenkire nézve kötelező – ez alól az országgyűlési biztos sem kivétel. Az alkotmánybírósági határozattal érintett jogszabály újabb módosítására vagy estleges ismételt Alkotmánybíróság általi vizsgálatára jogrendszerünk tartalmazza az alkotmányos lehetőségeket, de az országgyűlési biztosnak azon eljárása, amelyik az Alkotmánybíróság erga omnes hatályú határozatát kísérelné meg felülvizsgálni, önmagában alkotmánysértő lenne. 

Részbeadvány elintézése más ügyekkel együtt kezelve 
A beadványnak azt a részét, amelyik a temetkezési szolgáltatók szakképzésének minimumfeltételeivel volt kapcsolatos, a látókörömbe került egyéb, hasonló tárgyú ügyekkel (OBH 1567/2004, OBH 2450/2004, OBH 4949/2004.) együtt kezelve vizsgáltam, és a vizsgálat eredményeit tartalmazó megállapításaimat az OBH 1001/2005-ös számú jelentésemben tettem közzé. 

A fennmaradó panasszal kapcsolatban megállapított tényállás
1. 	A helyi temetkezési rendelet magasabb szintű jogszabállyal való összhangjával kapcsolatban
A panaszos kifogásolta Miskolc MJV önkormányzatának a temetőkről és a temetkezésekről szóló helyi önkormányzati rendeletét, és magasabb szintű jogszabállyal ellenkező tartalmú rendelkezések meglétére hívta fel figyelmemet.  Azt is előadta, hogy a kifogásolt rendelkezésekkel összefüggésben tett megkeresésére nem kapott írásbeli választ vagy tájékoztatást, azonban két alkalommal is személyes megbeszélésen vett részt az önkormányzatnál.
A rendelkezésemre bocsátott iratok tanúsága szerint Panaszost Miskolc MJV polgármestere 2004.október 14-én kelt levelében írásban együttműködési szándékáról biztosította, a közigazgatási hivatal pedig időközben, a törvényességi ellenőrzést követően törvényességi észrevételt tett az Ör. 4. § (4) bekezdése tekintetében.
Vizsgálatom megindítását követően bekért, majd megküldött jogszabály szövegében a vitássá tett 4. § (4) bekezdés nem szerepelt, amiből először arra következtettetem, hogy a törvényességi észrevételben foglaltakat az önkormányzat elfogadta, és annak megfelelően módosította rendeletét. Utóbb azonban kiderült, hogy számomra – vélelmezhetően egy sajnálatos figyelmetlenség okán – az Ör. egy korábbi változatát küldték meg, amelyben még nem szerepeltek az utóbb megalkotott 4. § (3) és (4) bekezdések. Végeredményben megállapítottam, hogy a vitássá tett szakaszok még a mai napig hatályban vannak. 

2. 	Az alpolgármester egészségügyi dolgozókhoz címzett, a halálesetekkel és halott-szállítással kapcsolatos körlevelével kapcsolatban 
Miskolc MJV alpolgármestere 2004. július 30-án kelt körlevélben kérte a központi ügyeleti szolgálatot ellátó városi kórházak orvosait, és az ügyeletben, alapellátásban közreműködő vállalkozó háziorvosokat és házi gyermekorvosokat, hogy „a halálesetek alkalmával az önkormányzat temetkezési vállalatát keressék meg”. Kérését azzal indokolta, hogy az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról szóló 34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet (a továbbiakban: BM-EüM-IM R.) és az Ör. szabályaival ellentétes a városban eddig folytatott gyakorlat, és ez a Miskolci Városgazda Kht-nek anyagi veszteséget okoz. A levél tolmácsolása szerint azért került méltánytalan helyzetbe a Városgazda Kht, mert az önkormányzat által működtetett ügyeletben dolgozó orvosok, illetve vállalkozó háziorvosok nem a Kht. Temetőgondnoksága ügyeletének jelezték az esetleges elhalálozásokat. A levél megfogalmazásából az tűnik ki, hogy ha az orvos a halottnak nem a Temetőgondnokság ügyeletére történő szállítatásáról gondoskodik, ellentétes a helyi önkormányzati rendeletben foglaltakkal. A körlevél arra nézve is kérést tartalmazott, hogy a halálesetekkel összefüggésben végzett tevékenységhez szükséges nyomtatványokon a Városgazda Kht. Temetőgondnoksága ügyeletének telefonszámát tüntessék fel. 
A GVH megkeresésemre arról tájékoztatott, hogy korábban piaci jelzés alapján értesült a temetkezési szolgáltatások miskolci részpiacának működésébe beavatkozó körlevél kiadásáról, amely megítélésük szerint az önkormányzati jogköröket meghaladó módon és nem kívánatos mértékben a versenyviszonyokat is érintette. Bár a helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 98. § (3) bekezdése szerint a helyi önkormányzatok működésének, döntéseinek vizsgálatára törvényességi ellenőrzési jogkörének gyakorlása keretében a közigazgatási hivatal vezetője rendelkezik hatáskörrel, a tájékoztató tartalmát, és hatását figyelembe véve, és annak precedens jellegének megelőzése érdekében a GVH elnökhelyettese 2004. szeptember 9-én megkereséssel fordult a Belügyminisztérium önkormányzati helyettes államtitkárához, kérve a tájékoztatóban foglaltak felülvizsgálatát, és a szükséges intézkedések megtételét.
A BM önkormányzati helyettes államtitkára 2004. november 14-ei levelében arról értesítette a GVH-t, hogy az általa jelzetteken túlmenően egyidejűleg a temetőkről és a temetkezési tevékenységről szóló helyi önkormányzati rendelet felülvizsgálatát is kezdeményezte a közigazgatási hivatalnál, amelynek eredményeképp a közigazgatási hivatal az Ör. 4. §. (4) bekezdésének módosítására tett törvényességi észrevételt, amelynek elfogadására, illetve a képviselő testület álláspontjának kialakítására megfelelő határidőt – 2004. december 15-ét – tűzött, majd azt 2005. április 15-re módosította. (A jelenleg rendelkezésemre álló információ szerint az Ör. 4. § (4) módosítására vonatkozó javaslat előzetes egyeztetése megtörtént, azonban ezt a közigazgatási hivatal nem tartotta elfogadhatónak, valamint ismételt eljárását követően a közigazgatási hivatal az Ör. 4. § (2) bekezdésével kapcsolatban is törvényességi észrevételt tett) 
A GVH azonban verseny-felügyeleti eljárást nem folytatott, és adatkérésen kívül nem lépett kapcsolatba az önkormányzattal. 

A vizsgálat megállapításai
3.	 A helyi temetkezési rendelet magasabb szintű jogszabállyal való összhangjával kapcsolatban
Nem bizonyult megalapozottnak Panaszos beadványának azon része, mely szerint panaszára nem válaszolt az önkormányzat. Az, hogy a válaszlevélben foglaltak nem mindenben adtak helyt a felvetetteknek, nem feltétlenül jelenti azt, hogy a válaszadás és a tájékoztatás sérelmes lett volna. A vizsgált esetben pedig szóbeli egyeztetés kezdeményezéséről volt szó – ami alapján vélelmezhető, hogy az önkormányzat a beadványtevőt partnernek tekintve járt el. Szóbeli egyeztetés, tárgyalások sorozata esetén, pedig álláspontom szerint nem köteles az önkormányzat minden egyes esetben írásban kifejteni álláspontját. Ennek megkövetelése indokolatlan elvárás vele szemben. Ebből következően az önkormányzat panaszlott eljárása nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot.
Az alkotmányellenesség megállapítása tehát nem tartozik az országgyűlési biztos hatáskörébe, a magasabb szintű szabállyal ellentétes tartalmú rendelkezés hatályban tartása az Alkotmány 44/A §. (2) bekezdésével összevetve azonban mindenképpen visszás, és a jogbiztonság követelményét sérti. 
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 98. § (3) bekezdése szerint a helyi önkormányzatok működésének, döntéseinek vizsgálatára törvényességi ellenőrzési jogkörének gyakorlása keretében a közigazgatási hivatal vezetője rendelkezik hatáskörrel. E jogkörében eljárva az Ör. 4. § (4) bekezdésében foglaltakkal kapcsolatban tett törvényességi észrevételt a közigazgatási hivatal, és határidőt tűzött a polgármesternek, hogy terjesszen elő olyan javaslatot, melynek eredményeként a képviselő testület oly módon módosítja a rendeletet, hogy a Temetőgondnokság kedvezményezett helyzete megszűnjön. A kitűzött határidőt azonban – a végrehajtás sikertelensége okán – módosították, s legutóbb a 2005. április 15-i határidőt tűzték ki, a jogszabály módosítására, amelyre azonban azóta sem került sor. Álláspontom szerint az önkormányzatnak ez a mulasztása a jogállamiságból eredeztetett jogbiztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggésben visszásságot okoz. A határidők mellőzése, a döntés meghozatalának elodázása, valamint a törvényességi felügyeletet ellátó közigazgatási hivatal észrevételeinek és felszólításának figyelmen kívül hagyása egyaránt a jogbiztonságot súlyosan veszélyeztető attitűd. 
4. 	Az alpolgármester egészségügyi szakemberekhez címzett, a halálesetekkel és halott-szállítással kapcsolatos körlevelével kapcsolatban 
A GVH elnöke arról tájékoztatott, hogy egy piaci jelzéstől eltekintve a körlevéllel kapcsolatban egyéb panasz, bejelentés nem érkezett, ezért ezt a területet érintően nem folytatott vizsgálatot elsősorban azért, mert nincsen módja eljárni hatáskör hiánya miatt, mivel az önkormányzatok kevés esetben minősíthetők csupán piaci magatartást tanúsító vállalkozásnak. Eszköze csupán az lehet, hogy a verseny semlegességet sértő közigazgatási határozatot megtámadja bíróság előtt, vagy – mint ebben az esetben tette – a közigazgatási hivatalok figyelmét hívja fel a visszásságokra. A körlevelet illetően tudomással bírt arról, hogy az önkormányzat a közigazgatási hivatal felé ígéretet tett arra, hogy a szükséges intézkedést megteszi, azonban – bár erre nem került sor – a levél visszavonása, és az általa előidézett aggályos helyzet ellen verseny-felügyeleti eszközeivel ne tudott fellépni. 
Jelen esetben pedig a szabályozási jog, a közigazgatási döntési jogkör gyakorlása tulajdonosi érdeket szem előtt tartva akár alkotmányosan visszás helyzetet okozhat. Ebben a kontextusban az Ör. vitatott rendelkezésének magasabb szintű szabállyal való inkoherenciája már továbbgondolást igényel, s további hatályban maradása felvetheti egyéb alkotmányos alapjogokkal – például a gazdasági verseny szabadságát garantáló alkotmányos joggal – összefüggésben az alkotmányellenesség kérdését is. 
A levél önmagában véve nem tartalmaz téves tájékoztatást azzal kapcsolatban, hogy a hatályos rendelkezéseknek ellentmondó lenne az egészségügyi dolgozók eljárása, azaz, hogy a halálestek alkalmával nem a Temetőgondnokságot értesítik. Ennek az az oka, hogy a pozitív jogi előírás (Ör. 4. §. (4) bekezdés) pontosan ezt írja elő. Így a levél nem tartalmaz valótlan állítást, mégis azonban félrevezető, és etikátlan. Egyrészt mivel nem jogi végzettséggel bírók számára relatíve sok jogszabályt száma és címe szerint idéz, de expressis verbis rendelkezéseiket részletesen nem tünteti fel, s így fogalmaz meg kérést (ami burkolt felszólításnak is értelmezhető) olyanokkal irányában, akiknek foglalkoztatója. 
Másrészt pedig, mivel a jogszabály (Ör.) rendelkezéseit illetően több fórumról (MATESZSZ, közigazgatási hivatali) is érkezett szakmai és jogi kritikai észrevétel, mindenképpen az lett volna elvárható az önkormányzattól, hogy a kérdéses körlevelet visszavonja, illetve korrekt tájékoztatást nyújt a magasabb szintű jogszabály vonatkozó rendelkezéseiről is. 
A levél önmagában véve nem tartalmaz téves tájékoztatást azzal kapcsolatban, hogy a hatályos rendelkezéseknek ellentmondó lenne az egészségügyi dolgozók eljárása, azaz, hogy a halálestek alkalmával nem a Temetőgondnokságot értesítik. Ennek az az oka, hogy a felhívott jogi norma (Ör. 4. §. (4) bekezdés) pontosan ezt írja elő. Így a levél csakugyan nem tartalmaz valótlan állítást, azonban félrevezető, ebből következően etikátlan. Egyrészt mivel nem jogi végzettségű szakemberek számára tüntet fel relatíve sok jogszabályt azok száma és címe szerint idézve, ugyanakkor expressis verbis rendelkezéseiket részletesen nem tünteti fel, erre utaló magyarázatot sem fűz. Mindezzel – álláspontom szerint – burkolt felszólításnak is értelmezhető kérést fogalmaz meg olyan személyek felé, akik foglalkoztatója, vagy kifejezetten munkáltatója. 
Másrészt pedig, mivel a jogszabály (Ör.) rendelkezéseit illetően több fórumról (MATESZSZ, közigazgatási hivatali) is érkezett szakmai és jogi kritikai észrevétel, mindenképpen az lett volna elvárható az önkormányzattól, hogy a kérdéses körlevelet visszavonja, illetve korrekt tájékoztatást nyújt a magasabb szintű jogszabály vonatkozó rendelkezéseiről is. 
A temetőkről és a temetkezési tevékenységről szóló 1999. évi XLIII. törvény 26. §-a értelmében a temetkezési szolgáltató köteles az engedélyezett temetkezési szolgáltatási tevékenységet a kegyeleti jogok betartása mellett, folyamatos rendelkezésre állással ellátni. A rendelkezésemre álló információ szerint Miskolcon közel harminc temetkezési szolgáltató van, akikre ez a folyamatos rendelkezésre állási kötelezettség egyaránt vonatkozik. Az eltemettető joga megválasztani a temetkezési szolgáltatót, és ennek az orvos vagy az egészségügyi intézmény részéről való befolyásolása tilos. 
Az egészségügyi intézményekben elhelyezett szórólapok, tájékoztatók kérdésével összefüggésben az Alkotmánybíróság az1042/B/1999. AB határozatában egyértelműen leszögezte álláspontját a következők szerint:
„A temetőkről és a temetkezésről szóló törvény (Ttv.) az európai gyakorlattal összhangban tiltja egészségügyi intézményben a temetkezési szolgáltatással összefüggő ügyintézést, a temetés felvételét (megrendelés), összességében a temetési szolgáltatást, és korlátozza a szolgáltatás reklámozását. A jogalkotó szándéka a közérdekre figyelemmel arra irányult, hogy - miként a szerződési szabadság korlátozásakor - az eltemettetők kiszolgáltatott helyzetét csökkentse - többek között a temetkezési szolgáltatások igénybevétele kapcsán. Önmagában az, hogy a Ttv. 27. § (2) bekezdésének első mondata az egészségügyi intézményekben megtiltja telephely létesítését és működtetését temetkezési szolgáltatás céljából, nem érinti a gazdasági verseny szabadságát. A Ttv. 27. § (3)-(4) bekezdésében megfogalmazott hirdetési és reklámozási tilalom egyrészt az egészségügyi intézményben, továbbá az intézmény épületének falán, kerítésén és irodájában tiltja meg temetkezési szolgáltatásra irányuló reklám és hirdetőtábla elhelyezését, ugyanakkor lehetővé teszi a temetkezési szolgáltatók névsora és telephelye elérhetőségének elhelyezését - a szolgáltatók megkülönböztetése nélkül - az intézmény információs irodájában. A temetkezési szolgáltatásról szóló reklám tilalma nem abszolút, a reklám terjedelme azonban valamennyi temetkezési szolgáltató esetében behatárolt: csak a szolgáltató neve, címe és a temetkezés szó tüntethető fel. Az Alkotmánybíróság megállapítása szerint tehát a Ttv. vizsgált rendelkezései nem sértik a piacgazdaság szerves részét képező gazdasági verseny szabadságát.”
A fentiek alapján tehát az Önkormányzat azzal a mulasztásával, hogy a körlevelet érintő kritikai észrevételeket követően sem tett lépéseket az előidézett visszás helyzet orvoslására, mulasztott, amelynek súlyát növeli az, hogy nem igyekszik tisztázni magát az alól a vád alól, mely szerint helyzetével visszaélve kísérelt meg egyenlőtlen versenyhelyzetet teremteni, s a szabályozás módosítása halogatásával pedig fenntartja ezt az állapotot.

Kezdeményezés
Az Obtv. 21. §-ában rögzített felhatalmazásra hivatkozással felkérem Miskolc Megyei Jogú Város jegyzőjét, hogy a közigazgatási hivatal törvényességi észrevételeiben foglaltakat és a jogszabály módosítására kidolgozott koncepciót a jelentést kézhez vételét követően haladéktalanul, de legkésőbb a soron következő képviselő testületi ülésen terjessze a testület elé, és tájékoztassa a jelentésemben foglaltakról. Kérem, hogy a felárt visszásság orvoslásáról saját hatáskörben gondoskodjanak, és a vonatkozó jogszabály módosítását követően a körlevél tartalmi visszavonásáról is intézkedjenek. 
Továbbá kérem, hogy alkosson, vagy meglévő szabályát módosítsa úgy, pontosan fogalmazza meg a követendő eljárást, figyelemmel a közigazgatási hivatal törvényességi észrevételeiben foglaltakra és az országgyűlési biztos jelentésében megfogalmazott alapjogi elvárásokra.

Budapest, 2005. július 29.

Lenkovics Barnabás sk.