Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5554/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Haraszti Katalin

Az eljárás megindulása
A panaszos azért fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, mert az eljáró hatóság az újonnan kiállítandó személyi igazolványába a házassági nevét az elvált férje mindkét utónevének feltüntetésével kívánja bejegyezni. Miután a panaszos házassági neve mind az 1990. év októberében lejárt személyi igazolványában, mind az említett időpontot megelőzően kiállított más személyi okmányaiban a férje első utónevének feltüntetésével szerepel, ragaszkodik ahhoz, hogy az új személyazonosító igazolványát is az említett módon állítsák ki.

A megállapított tényállás
A panaszos és volt férje 1951. május 26-án, a szabolcs-szatmár-bereg megyei Tiszadobon kötöttek házasságot. A tiszadobi anyakönyvvezető a házasságkötést a 16/1951. folyószámon anyakönyvezte. A panaszos házassági névként a férje nevét vette fel a házasságra utaló „né” toldással.
A házassági anyakönyvi kivonat szerint a férj 1920. december 3-án született Tiszadobon, ahol „Zoltán Ferenc” utónévre anyakönyvezték.
A házasságot a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Bíróság az 1984. október 20-án jogerőre emelkedett P.21585/1984. számú ítéletével felbontotta. A panaszos a házasság megszűnését követően is a házassági nevét viselte és viseli ma is.
A panaszosnak 1984-óta nincs személyi igazolványa, ugyanis nem hajlandó olyan okmányt átvenni, amelyben a házassági nevét a volt férje mindkét utónevének feltüntetésével jegyzik be. 

Az érintett alkotmányos jog
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani. 

Az alkalmazott jogszabályok
1982. évi 17. tvr. az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről
27. § (1) Hatósági eljárásban, igazolásban, igazolványban, nyilvántartásban a magyar állampolgár a születési, illetőleg a házassági anyakönyv szerint őt megillető születési vagy házassági nevet viseli. (2) A név anyakönyvezésénél a magyar helyesírás szabályai az irányadóak.
27/A. § (1) A születési név az a név, amely az érintettet a születési anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. A magyar állampolgár születési neve családi és utónévből áll. (2) A családi név egy- vagy kéttagú. A kéttagú családi név tagjait kötőjel köti össze. (3) Anyakönyvezni egy vagy két utónevet lehet.
27/B. § (1) A házassági név az a név, amely az érintettet a házassági anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. A házasságot kötő személy a Csjt.-ben felsorolt házassági névviselési formák közül választhat házassági nevet. (4) A házassági névviselési forma - a házasság fennállása alatt, illetve annak megszűnése után - a Csjt. szabályainak megfelelően az érintett kérelmére módosítható. (6) A házastársa nevét viselő személy a házasságkötés folytán szerzett nevet (a házastársa nevét) névváltoztatással nem változtathatja meg.

A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény
26. § (1) A házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után a házastársak a házasság fennállása alatt viselt nevet viselik tovább. Ha ettől el kívánnak térni, ezt a házasság megszűnése, illetve érvénytelenné nyilvánítása után az anyakönyvvezetőnek bejelenthetik. Ilyen esetben sem viselheti azonban a volt férje nevét a volt feleség a házasságra utaló toldással [25. § (1) bekezdés b)-c) pont], ha azt a házasság fennállása alatt nem viselte.

1992. évi LXVI. tv. a polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról
29. § (1) A személyazonosító igazolvány a polgár írásbeli nyilatkozata, valamint az anyakönyv és a személyiadat- és lakcímnyilvántartás - nem magyar állampolgár esetén ezeken túlmenően a polgár útlevele és a magyarországi tartózkodásának jogcímét igazoló közokirat - alapján kiállított olyan hatósági igazolvány, amely a polgár személyazonosságát és az e törvényben meghatározott adatait közhitelűen igazolja. A személyazonosító igazolványt első ízben a polgár 14. életévében lehet kiadni. (3) A személyazonosító igazolvány tartalmazza a polgár a) nevét; b) születési helyét; c) születési idejét; d) állampolgárságát; e) anyja nevét; f) nemét; g) arcképét; h) saját kezű aláírását, illetőleg a cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezett személy törvényes képviselőjének aláírását; i) a személyazonosító igazolvány okmányazonosítóját és érvényességi idejét.

A vizsgálat megállapításai
A panaszos házasságkötésének időpontjában hatályos 1894. évi XXXIII. törvény, illetve a végrehajtásáról rendelkező 80.000/1906. B.M. számú utasítás alapján „a férjes asszony”…„férje családi és utónevén nevezendő” volt. A hivatkozott korabeli jogszabályi rendelkezésekre figyelemmel a panaszosnak házassági névként a férje nevét kellett felvennie a házasságra utaló „né” toldással. 
A jelenleg hatályos, az anyakönyvekről, a házasságkötési eljárásról és a névviselésről szóló 1982. évi 17. tvr. (a továbbiakban: Atv.) vonatkozó rendelkezésével megegyező módon, az 1951. május 26-án hatályban lévő anyakönyvi jogszabály is úgy rendelkezett, hogy a születési név az a név, amely az érintettet a születési anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti. Tekintettel arra, hogy a panaszos férjét születésekor a „Zoltán Ferenc” utónévre anyakönyvezték, a házasságkötést tanúsító anyakönyvi kivonat szerint a panaszos házassági neve is „Zoltán Ferencné” lett.
A panaszos által fénymásolatban csatolt okmányokban a volt férje valóban „Zoltánként”, illetve az ő házassági neve „Zoltánné”-ként szerepel. A panaszos által bemutatott, többnyire évekkel, sőt évtizedekkel ezelőtt kiállított okmányokban szereplő hiányos névbejegyzések oka valószínűleg az lehet, hogy azokat kézírással töltötték ki és a nyomtatványokban nem volt elegendő hely ahhoz, hogy akár a panaszos, akár a volt férje teljes nevét beírják. Ezek a hiányos bejegyzések nem változtatnak azon a tényen, hogy a tiszadobi házassági anyakönyvben a 16/1951. folyószámon szereplő bejegyzés szerint a panaszos tényleges házassági neve „Zoltán Ferencné”.
Az Atv. 27/B. § (1) bekezdése szerint a „házassági név az a név, amely az érintettet a házassági anyakönyvi bejegyzés alapján megilleti”. Az Atv. 27. § (6) bekezdése értelmében a házastársa nevét viselő személy a házasságkötés folytán szerzett nevét (a házastársa nevét) még névváltoztatással sem változtathatja meg. Az idézett jogszabályi rendelkezésre figyelemmel a panaszosnak tehát nincs jogi lehetősége arra, hogy a házassági nevéből a volt férje „Ferenc” utónevét elhagyja.
A polgárok személyi adatainak és lakcímének nyilvántartásáról szóló 1992. évi LXVI. törvény 29. § (3) bekezdésének a) pontja alapján a személyazonosító igazolvány – egyéb személyazonosító adatok mellett – a tulajdonosának a nevét is tartalmazza. Az Atv. 27. § (1) értelmében a magyar állampolgár a hatósági igazolványban - ilyen a személyazonosító igazolvány is - a házassági anyakönyv szerint őt megillető házassági nevet viseli. Miután a tiszadobi házassági anyakönyvben szereplő bejegyzés szerint a panaszos házassági neve „Zoltán Ferencné”, jogszerűen járt el a hatóság, amikor a panaszos személyazonosító igazolványát oly módon állította ki, hogy abba a volt férje mindkét utónevét bejegyezte.
Figyelemmel arra, hogy a panasz vizsgálata során alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülményt nem észleltem, eljárásomat országgyűlési biztosi intézkedés nélkül lezártam.

Budapest, 2006. január 10.

Takács Albert sk.