Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 5228/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit

Az eljárás megindítása
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában a Budapesti Fogyasztóvédelmi Felügyelőség (a továbbiakban: felügyelőség), a Budapesti Személy- és Vagyonvédelmi Szakmai Kamara (a továbbiakban: kamara), valamint a VIII. ill. a IX. kerületi Rendőrkapitányság és a BRFK eljárását, ill. mulasztását sérelmezte.
Az ügyben alkotmányos jogot érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a felügyelőség igazgatóját, a kamara elnökét és a budapesti rendőrfőkapitányt.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmányáról szóló 1949. évi XX. törvény
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

Alkalmazott jogszabályok
1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.)
474. § (1) Megbízási szerződés alapján a megbízott köteles a rábízott ügyet ellátni. (2) A megbízást a megbízó utasításai szerint és érdekének megfelelően kell teljesíteni.
476. § Ha a megbízó célszerűtlen vagy szakszerűtlen utasítást ad, a megbízott köteles őt erre figyelmeztetni; ha a megbízó utasításához e figyelmeztetés ellenére is ragaszkodik, az utasításból eredő károk őt terhelik.

1978. évi IV. törvény a Büntető Törvénykönyvről (Btk.)
175. § (1) Aki mást személyi szabadságától megfoszt, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.)
29. § (1) A rendőr a feladata ellátása során igazoltathatja azt, akinek a személyazonosságát meg kell állapítania. Az igazoltatott köteles a személyazonosító adatait hitelt érdemlően igazolni. A személyazonosság igazolására elsősorban a személyi igazolvány szolgál, elfogadható továbbá minden olyan okmány, amelyből az igazoltatott kiléte hitelt érdemlően megállapítható. A rendőr az általa ismert vagy más jelen lévő ismert kilétű személy közlését is elfogadhatja igazolásként. (2) Az igazoltatás megtagadása esetén az igazoltatott e célból feltartóztatható, az igazoltatás sikertelensége esetén előállítható, és a személyazonosság megállapítása céljából az igazoltatottól ujjnyomat vehető, fényképfelvétel készíthető, továbbá a külső testi jegyek észlelés és mérés alapján rögzíthetők. (3) Az igazoltatás csak a személyazonosság megállapításához szükséges ideig tarthat. Az igazoltatottal az igazoltatást követően kérelmére közölni kell az igazoltatás okát, kivéve, ha az a közbiztonság érdekét veszélyezteti. (4) A rendőr az igazoltatott személy ruházatát, járművét átvizsgálhatja, ha azt a személyazonosság megállapítása, a valószínű veszély elhárítása, bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetésének gyanúja szükségessé teszi.
93. § (1) Panasz előterjesztésére az jogosult, akivel szemben az intézkedést foganatosították. (2) A panaszt az intézkedést követő 8 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szervnél lehet előterjeszteni. (3) A panaszt a beérkezéstől számított 15 napon belül az intézkedést foganatosító rendőri szerv vezetője indokolt határozattal bírálja el. (4) A határozat ellen fellebbezésnek van helye, amelyet a közléstől számított 8 napon belül a felettes szervhez címezve, a panaszt elbíráló határozatot hozó rendőri szervnél lehet előterjeszteni.
97. § (1) E törvény alkalmazásában b) ruházat: az intézkedéssel érintett személy testén viselt, illetőleg az intézkedés helyszínén nála lévő, vagy a közvetlen felügyelete alatt, illetve rendelkezésére álló ruházat, csomag és tárgy;

1998. évi IV. törvény a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról (2004. december 31-ig hatályos szöveg)
14. § (1) A vagyonőr a megbízó közterületnek nem minősülő létesítményének őrzése során jogosult: a) a területre belépő vagy az ott tartózkodó személyt kiléte igazolására, a belépés, illetőleg a tartózkodás céljának közlésére, jogosultságának igazolására felhívni, ennek megtagadása vagy a közölt adatok nyilvánvaló valótlansága esetén az érintett belépését, ott tartózkodását megtiltani, és távozásra felszólítani; b) a területre belépő, az ott tartózkodó vagy onnan kilépő személyt csomag, illetve menet-, szállítási okmány bemutatására felszólítani, csomagját, járművét, valamint a szállítmányt ellenőrizni; c) a jogsértő személyt magatartása abbahagyására felszólítani. (2) A vagyonőr a megbízó ingóságát - a szerződés keretei között - az őrzött létesítmény területén kívül is védheti, ennek során az (1) bekezdésben meghatározott jogok illetik meg.
15. § (1) A személy- és vagyonőr tevékenysége gyakorlása során - e törvényben meghatározott feltételek fennállása esetén - jogosult az intézkedésében érintett személyt felhívni kilétének igazolására. Ha az általa erre felkért személy önként és hitelt érdemlően nem igazolja kilétét, a személyazonosság megállapítására - indokolt esetben - igazoltatásra jogosult hatósági személyt kérhet fel. (2) A személy- és vagyonőr jogosult a bűncselekmény elkövetésén tetten ért személyt a cselekmény abbahagyására felszólítani, a cselekmény folytatását megakadályozni, az elkövetőt elfogni és tőle a támadásra alkalmas eszközöket elvenni. Köteles azonban az elfogott személyt haladéktalanul a rendőrségnek vagy az ügyészségnek átadni, ha erre nincs mód, ezek valamelyikét értesíteni. Így kell eljárni a tetten ért személytől elvett, támadásra alkalmas eszközöket illetően is.
23. § (1) f) A kamara … etikai eljárást folytat le az etikai szabályokat megszegő tagokkal szemben. Határozatban figyelmezteti a megbízók érdekeivel ellentétes tevékenységet folytató és ezzel a szakma jó hírnevét sértő tagjait, és ezt az etikai szabályzatban meghatározott esetben és módon nyilvánosságra hozza;
24. § (1) A tevékenység személyes végzésére jogosító igazolvánnyal rendelkező személyek a lakóhelyük szerint illetékes területi szervezetnek a tagjai.
35. § (1) Etikai vétséget követ el az a tag, aki a) e törvény rendelkezéseit tevékenysége gyakorlása során szándékosan megszegi; b) a kamara által meghatározott etikai szabályokat megsérti; c) a tagsági díjat felhívás ellenére sem fizeti meg. (2) Az etikai eljárás lefolytatásának nem akadálya, ha ugyanabban az ügyben állami szervek is eljárást folytatnak.
36. § Az etikai vétség esetében alkalmazható intézkedések: a) figyelmeztetés; b) kizárás.

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.)
174. § (1) Az ügyész a tudomására jutott feljelentést három napon belül határozattal elutasítja, ha magából a feljelentésből megállapítható, hogy a) a cselekmény nem bűncselekmény, (2) Az (1) bekezdés a)-b), valamint d)-f) pontjában meghatározott esetekben, továbbá, ha a büntethetőséget a gyermekkor zárja ki [Btk. 22. § a) pont], a feljelentés elutasítására a nyomozó hatóság is jogosult. (4) A feljelentés elutasításáról értesíteni kell a feljelentőt és azt is, aki magánindítványt terjesztett elő. A feljelentést elutasító határozatot a nyomozó hatóság az ügyésznek haladéktalanul megküldi.

4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet az üzletek működéséről
23/A. § Az üzlet biztonsági őrei a szolgálat teljesítése, továbbá az üzlet dolgozói a munkavégzésük során tevékenységükkel nem sérthetik a vásárlók személyiségi jogait. A biztonsági szolgálat nevéről és székhelyéről, működésének vásárlókat érintő szabályairól a vevőket jól láthatóan tájékoztatni kell.

218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről
13. § (1) Aki a személy- és vagyonőri, illetőleg magánnyomozói tevékenységet b) a vállalkozás keretében végzett személy- és vagyonvédelmi, valamint a magánnyomozói tevékenység szabályairól, a Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Szakmai Kamaráról szóló törvény rendelkezéseinek megszegésével végzi, százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. (2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés miatt az eljárás a rendőrség, illetőleg a fogyasztóvédelmi felügyelőség hatáskörébe is tartozik.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról
34. § (1) A ruházat, csomag és jármű átvizsgálása bűncselekmény vagy szabálysértés elkövetése tárgyi bizonyítási eszközeinek felkutatására, közbiztonságra veszélyes eszközök kiszűrésére irányulhat. (2) Ruházat-, csomag-, járműátvizsgálásra kerülhet sor különösen: a) igazoltatás során;

Megállapított tényállás
I.	2003. március 12-én Budapesten, a Vámház krt. 13. sz. alatti MATCH üzletben a panaszost - állítása szerint - a vagyonőrök visszatartották, az üzletvezető utasítására megmotozták, de nem találtak nála semmit. A panaszos jegyzőkönyv felvételét kérte, amit megtagadtak. Ezt követően az üzletvezető nyomatékosan felszólította az üzlet elhagyására. 
A panaszos 2003. március 19-én a Budapesti Fogyasztóvédelmi Felügyelőséghez fordult, mert az üzletben lopással gyanúsították, és a biztonsági szolgálat az üzletvezető utasítására megmotozta. A felügyelőség igazgatójának tájékoztatása szerint megállapították, hogy a panaszos a Vásárlók Könyvébe tett bejegyzésére választ kapott, tőle elnézést kértek, ezért az ügyet – a vagyonőrök magatartásának kivizsgálása érdekében – a Személy- és Vagyonvédelmi Szakmai Kamarához tették át. 
A Fogyasztóvédelmi Felügyelőség igazgatója megkeresésem nyomán arról tájékoztatott, 2005. február 23-án ellenőrzést tartottak az üzletben, melynek során megállapították, hogy a 4/1997. (I. 22.) Korm. rendelet 23/A. §-ában foglalt, a vásárlók személyiségi jogainak védelmét biztosító feltételek teljesülnek, ugyanakkor az üzletvezető – személyi változás miatt – a panasszal kapcsolatban nem tudott nyilatkozni. A felügyelőség igazgatója a Csemege-Match Rt.-nek címzett, 2005. március 2-án kelt levelében röviden ismertette a felügyelőségre 2003. március 19-én érkezett panaszbejelentést, majd felhívta a figyelmet arra, hogy – mivel a vagyonőrök a motozást az üzletvezető utasítására hajtották végre – tegyék meg a szükséges intézkedéseket a hivatkozott jogszabályhely maradéktalan betartása érdekében.
A panaszos 2003. március 21-én bejelentést tett a VIII. kerületi Rendőrkapitányságon. Állítása szerint az ügyeletes először nem akarta felvenni a panaszát. Végül felvettek egy jegyzőkönyvet, de közölték, hogy ezt senki nem fogja elolvasni. Miután nem kapott semmiféle értesítést, a panaszos 2003. szeptember 3-án személyesen beszélt a rendőrkapitánnyal. Ezt követően tájékoztatták, hogy az ügyet áttették a IX. kerületi Rendőrkapitánysághoz, onnan azonban szintén nem kapott választ.
A budapesti rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint a VIII. kerületi Rendőrkapitányságon szolgálatban levő panaszfelvevő a panaszt 2003. március 21-én 148-2492/2003. ideigl. számon, jegyzőkönyvben rögzítette. Az ügyet a Vizsgálati Osztályon, 148-29-172/2003. ált. számon iktatták. Az eljárás során megállapították, hogy a bejelentésben bűncselekmény alapos gyanúja, ill. szabálysértésre utaló körülmény nem volt, ezért az ügyiratot 2003. március 25-én megküldték a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőségnek (a továbbiakban: főfelügyelőség), és erről értesítették a panaszost.
A bejelentésről készült jegyzőkönyv az alábbiakat tartalmazta: A panaszos 2003. március 12-én vásárolni ment be a Vámház körúti MATCH Rt. Csemege üzletébe. A boltban nem vásárolt semmit. A pénztár elhagyása után a csomagoló pulton az üzlet reklámújságját olvasta, amikor hozzá lépett egy biztonsági őr, és közölte, nem hagyhatja el az üzletet, mert a pénztárosnő látta, hogy lopott. A biztonsági őr felszólította, hogy menjen vele a raktárba, de a panaszos tiltakozott. A biztonsági őr erre hívta az üzletvezetőt, aki felszólított három biztonsági őrt, hogy kísérjék a panaszost a raktárhelyiségbe. A helyiségben a panaszoson kívül az üzletvezető, a biztonsági őrök és a bolti alkalmazottak tartózkodtak. A panaszos az erőfölényt látva független tanúkat kért, de ezt megtagadták. Felszólításra egy bevásárló kocsiba kirakta a zsebei tartalmát, és kiürítette a táskáját. Mivel nem találtak nála semmi olyat, ami a boltból származik, az üzletvezető utasítást adott az egyik őrnek, hogy motozza meg. Az őr szétnyitotta a kabátját, és közölte, hogy nincs nála semmi. „Az üzletvezető akkor azt mondta, hogy ez nem motozás, és erre egy másik őr végigtapogatta a testét tetőtől talpig, mert az üzletvezető elrendelte.” Ezt követően azt mondták, hogy hagyja el a raktárt, mert nem találtak nála semmit. A panaszos kérte, hogy vegyenek fel jegyzőkönyvet, amit megtagadtak, ezért a vásárlók könyvébe tett bejegyzést. Mivel a könyv betelt, pótlapot kért, de nem kapott.
A Vizsgálati Osztály vezetője a megkeresésemet követően, 2004. december 10-én készült jelentésében leírta, hogy az iratokat a panaszos értesítése mellett 2003. március 25-én megküldte a főfelügyelőségnek, mivel a bejelentés adatai szerint sem szabálysértést, sem bűncselekményt nem lehetett megállapítani. A jegyzőkönyv tartalma szerint viszont az üzletvezető azzal, hogy a vevő kérését - adják át neki a vásárlók könyvét - megtagadta, munkakörével kapcsolatos szabályt sértett, melyben eljárni a főfelügyelőségnek volt hatásköre. A főfelügyelőségtől a tértivevény visszaérkezett, a panaszostól viszont nem. A kapitányságvezető a jelentésben foglaltakat 2004. december 17-én megerősítette.
A Személy-, Vagyonvédelmi és Magánnyomozói Kamara Budapesti Szervezete Etikai Bizottságának elnöke arról tájékoztatott, hogy a Budapesti Fogyasztóvédelmi Felügyelőségtől áttett panasz ügyében – az Etikai Szabályzatnak megfelelően – etikai előkészítő eljárást, majd etikai eljárást folytattak le. Az előkészítő eljárást követően a vizsgálóbiztosok 2003. május 16-án javasolták az Elnökségnek az etikai eljárás elrendelését. Az eljárás során felvették a kapcsolatot biztonsági szolgálat területi vezetőjével, és az intézkedést végrehajtó két vagyonőrrel. A vagyonőrök írásban nyilatkoztak arról, hogy nem nyúltak a panaszos testéhez és ruházatához, kényszert nem alkalmaztak vele szemben, de a panaszos hangosan tiltakozott.  A helyszínen nyilatkoztatták az üzletvezetőt a történtekről, aki úgy vélte, hogy a vagyonőröknek tudniuk kellene az intézkedés törvényességi feltételeit. A vizsgálóbiztosok ismertették az üzletvezetővel a vonatkozó jogszabályokat, melyek betartása elengedhetetlen a törvényesség, ill. a személyiségi jogok védelme érdekében.
2003. június 27-én a vizsgálóbiztosok javasolták, hogy az Elnökség részesítse figyelmeztetésben a vagyonőröket. Javaslatot tettek arra is, hogy – az eset tapasztalatai nyomán, a további jogsértések megelőzése érdekében – vegyék fel a kapcsolatot a felügyelőséggel, és egyeztessék azokat az intézkedési lehetőségeket, melyek a vagyonvédelmi szolgáltatókra és megbízóikra, a kereskedelmi cégekre egyaránt vonatkoznak. Javasolták továbbá, hogy a témát – a kereskedelemben működő hatékony vagyonvédelmi szolgáltatás törvényességi feltételeit – vegyék fel a kamarai továbbképzés rendszerébe, és dolgozzanak ki olyan továbbképzési tematikát, melyben az elégtelen, hiányos felkészültségű személy- és vagyonőröknek kötelezően részt kell venniük. Ezt követően – tévesnek bizonyult – adat merült fel arra, hogy az eljárás alá vont vagyonőrök nem tagjai a kamarának, ezért tovább folytatták az eljárást, de július 30-án a vizsgálóbiztosok megerősítették korábbi javaslataikat.
A panaszost 2003. június 30-án kelt levélben tájékoztatták az etikai eljárás elrendeléséről, majd július 13-án arról, hogy megállapították, a vagyonőrök nem a kamara budapesti szervezetének tagjai.
A kamara elnöke 2003. szeptember 10-én hozott határozatában – etikai vétség elkövetése miatt – mindkét vagyonőrt figyelmeztetésben részesítette. A kamara Etikai Szabályzatának 3. o, pontja értelmében ugyanis etikai vétséget követ el az a kamarai tag, aki tevékenysége ellátása során olyan magatartást tanúsít, amely alkalmas arra, hogy a szakma, a munkáltató, a megbízója jó hírnevét vagy kívülálló harmadik személy jó hírnevét vagy személyiségi jogait sértse. Enyhítő körülményként értékelték, hogy a vagyonőrök elismerték a felelősségüket. A panaszost az eljárás befejezéséről nem értesítették, emiatt utólag személyes felelősséget nem tudtak megállapítani. Az Etikai Bizottság elnöke 2004. december 13-án telefonon tájékoztatta a panaszost az eljárás lefolytatásáról, és elnézést kért az értesítés elmulasztásáért.
A bizottság elnöke ismételten észrevételezte, hogy a felügyelőségnél nem indult eljárás annak ellenére, hogy a panaszolt eset kivizsgálása a felügyelőség hatáskörébe tartozott volna. Felfogásuk szerint a kereskedelmi egység vezetője, mint megbízó a polgári jog szabályai alapján felel a megbízott magatartásáért.
2003. szeptember 3-án a panaszos ismételten megjelent a VIII. kerületi Rendőrkapitányságon, és korábbi bejelentését kiegészítve kérte az eljárás lefolytatását, ill. a 2003. március 12-én tett feljelentésében megjelölt személyek felelősségre vonását. A Vizsgálati Osztály vezetője az ügyiratot szeptember 3-án megküldte a kamarának, valamint szeptember 5-én az esetleges büntetőeljárás lefolytatására illetékes IX. kerületi Rendőrkapitányságnak. A panaszost az ügy áttételéről tájékoztatták.
A IX. kerületi Rendőrkapitányságon 2003. október 15-én készült jelentés szerint az ügyben értesítve lett a kamara és a felügyelőség, és tekintettel arra, hogy sem szabálysértés, sem bűncselekmény nem történt, javasolták az ügy irattározását. A jelentést a Bűnügyi Alosztály megbízott vezetője írta alá. A budapesti rendőrfőkapitány tájékoztatása szerint a panaszost nem értesítették, ez azonban nem okozott érdemi jogsérelmet a számára.

II. 	A panaszos 2003. szeptember 3-án a VIII. kerületi Rendőrkapitányságon egy másik bejelentést is tett, mert aznap a Rákóczi út 50. sz. alatti MATCH üzletben újabb atrocitás érte. A pénztártól való távozását követően a biztonsági őr közölte, hogy nem hagyhatja el az üzletet a táskája átvizsgálásáig. A panaszos nem volt hajlandó kinyitni a táskáját, ezért kihívták a rendőrséget. A készenléti rendőrség állományába tartozó rendőrök igazoltatták, majd csomagját és ruházatát is átvizsgálták, de nem találtak nála semmit. A panaszos véleménye szerint durván megsértették az emberi méltóságát és a személyes szabadságát. A bejelentést megküldték az eljárás lefolytatására illetékes VI.-VII. kerületi Rendőrkapitánysághoz.
A VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányság a „bejelentést” személyi szabadság megsértésének gyanúja miatt tett feljelentésként kezelte, és 2003. szeptember 15-én kelt, 4309/2003.bü. számú határozatában – bűncselekmény hiányában – elutasította. A határozat indoklása szerint az 1998. évi IV. törvény 14. § (1) bek. b, pontja alapján a vagyonőr jogosult a területre belépő, ott tartózkodó vagy onnan kilépő személyt csomag bemutatására felszólítani, ill. csomagját ellenőrizni. „A biztonsági őrök a panaszossal szemben nem alkalmaztak erőszakot, és nem is fenyegették meg sem az üzletben tartása, sem a táskája átvizsgálása céljából.”
A határozat ellen előterjesztett panaszt a VI. és VII. kerületi Ügyészség 2003. október 14-én kelt határozatában elutasította, és megállapította, hogy a vagyonőr jogszerűen intézkedett. Az ügyészség rendelkezett az eljáró rendőrökkel szembeni feljelentésnek a Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatalhoz való áttételéről. 
A Fővárosi Ügyészségi Nyomozó Hivatal a jogellenes fogvatartás miatt tett feljelentést 2003. október 27-én kelt határozatában – bűncselekmény hiányában, részletes indoklás mellett – elutasította. A panaszost november 10-én a nyomozó hivatalban meghallgatták, panaszát jegyzőkönyve foglalták. A panaszos elsősorban azt kifogásolta, hogy az intézkedő rendőrök a megfelelő tájékoztatást nem adták meg a részére, és sértő kifejezésekkel megalázták. Az eljáró ügyész a panaszt – további intézkedés céljából – a Készenléti Rendőrség parancsnokának küldte meg.
A panaszos 2003. szeptember 22-én a BRFK-n panaszt tett a vele szemben szeptember 3-án foganatosított rendőri intézkedés miatt. A BRFK Hivatala a panaszt – a panaszos értesítése mellett – megküldte az ORFK Készenléti Rendőrség Hivatalának. Az I. Bevetési Osztály vezetője 2003. október 1-jén tájékoztatta a panaszost, hogy a beadványa érdemi elbírálására nincs lehetőség, mert azt az Rtv. 93. § (2) bekezdésében előírt nyolc napos határidőn túl terjesztette elő. Felhívták a figyelmét, hogy az elmulasztott határidő tekintetében igazolási kérelmet nyújthat be. A Készenléti Rendőrség parancsnoka 2003. november 5-én kelt határozatában a panaszt – elkésettség miatt – elutasította. A panaszos a határozatot november 14-én átvette, fellebbezést nem terjesztett elő.
A budapesti rendőrfőkapitány vizsgálata során az üggyel kapcsolatban rendőri mulasztást, törvénysértést nem állapított meg.

A vizsgálat megállapításai
I.	Az OBH 5213/1999. számú ügyben az országgyűlési biztos megállapította, hogy a fogyasztóvédelmi felügyelőségek minden olyan beadványt kötelesek érdemben megvizsgálni, amelyek a fogyasztói érdekek védelmét szolgáló jogszabályok sérelmére engednek következtetni. Ebbe a körbe beletartozik az üzletekben működő biztonsági szolgálatok tevékenysége is. A biztos 2000 augusztusában ajánlást tett a főfelügyelőség főigazgatójának a biztonsági szolgálatokkal kapcsolatos panaszok intézésének módosítására. A főigazgató az ajánlást elfogadta, és körlevelet adott ki a hatáskör szerinti eljárásokról, intézkedésekről.
Jelen vizsgálatom során megállapítottam, hogy a panaszos 2003 márciusában tett (és 2003 szeptemberében kiegészített) „bejelentései” nyomán se az illetékes Fogyasztóvédelmi Felügyelőségnél, se a VIII. majd a IX. kerületi Rendőrkapitányságon érdemben nem indult sem államigazgatási, sem szabálysértési, sem büntetőeljárás. A felügyelőség a panaszt a kamarához, a rendőrség pedig a főfelügyelőséghez tette át. Az ügyben egyedül a kamara folytatott le érdemi vizsgálatot (etikai eljárást), melynek során megállapították, hogy a vagyonőrök – az 1998. évi IV. törvény 35. § (1) bek. b, pontjának rendelkezését megsértve – etikai vétséget követtek el.
A bejelentés szerint a panaszost – miután felszólításra kiürítette a zsebeit és a táskáját, a tiltakozása ellenére – a biztonsági szolgálat az üzlet raktárhelyiségében, az üzletvezető utasítására „megmotozta” (az egyik vagyonőr végigtapogatta a testét). Az 1998. évi IV. törvény 2003-ban hatályos 14. §-a alapján a vagyonőr - többek között - az őrzött területre belépő, ill. ott tartózkodó személy igazoltatására, valamint csomagjának az ellenőrzésére volt jogosult, ruházatának az átvizsgálására nem. A ruházat átvizsgálását – az 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 29. § (4) bek. alapján – rendőr végezheti.
A 1978. évi IV. törvény (Btk.) 175. § (1) bek. szerint bűntettet követ el, aki mást személyi szabadságától megfoszt. Az egyes szabálysértésekről szóló 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet 13. § (1) bek. b, pontja értelmében jogosulatlan személy- és vagyonvédelmi tevékenység szabálysértését követi el az, aki a személy- és vagyonőri tevékenységet az 1998. évi IV. törvény rendelkezéseinek a megszegésével végzi. A (2) bek. alapján a szabálysértési eljárás a rendőrség, ill. a fogyasztóvédelmi felügyelőség hatáskörébe tartozik. A bejelentés nyomán ugyanakkor sem a felügyelőség, sem a rendőrség nem indított szabálysértési vagy büntetőeljárást. (A kamara által indított etikai eljárás során mindazonáltal a vagyonőrök cáfolták, hogy a panaszos testét vagy ruházatát érintették volna.) Az üzletvezető magatartását szintén nem vizsgálta sem a felügyelőség, sem a rendőrség. A IX. kerületi Rendőrkapitányságon az ügyet – érdemi intézkedés nélkül – irattárba helyezték.
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy a Fogyasztóvédelmi Felügyelőség és a VIII. illetve a IX. kerületi Rendőrkapitányság mulasztása súlyos visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bek. alapján ajánlást teszek a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőség főigazgatójának, hogy ismételten intézkedjen a biztonsági szolgálatokkal kapcsolatos fogyasztói panaszok megfelelő kivizsgálására. 
Figyelemmel arra, hogy a budapesti rendőrfőkapitány vizsgálata során mulasztást, jogsértést nem észlelt, az Obtv. 20. § (1) bek. alapján az országos rendőrfőkapitánynak teszek ajánlást, hogy a hasonló jogsértések jövőbeni elkerülése érdekében intézkedjen, hogy a rendőri szervek az állampolgári bejelentéseket minden esetben szakszerűen vizsgálják ki, és folytassák le a jogszabályoknak megfelelő eljárást.
A kamara szabályszerűen lefolytatta az etikai eljárást a vagyonőrökkel szemben, a panaszost azonban elmulasztották értesíteni az eljárás befejezéséről, ami visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben, de az etikai bizottság elnöke által megtett pótlólagos intézkedésre tekintettel kezdeményezéssel nem élek.

II.	A panaszos 2003 szeptemberében tett újabb – szintén egy vagyonőr eljárását sérelmező, de „motozást” nem említő – bejelentését a VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányságon megvizsgálták, és személyi szabadság megsértése miatti feljelentésnek tekintve – a büntetőeljárás szabályai szerint, indokolt határozatban – elutasították. A határozat elleni panaszt az illetékes ügyészség elbírálta. Az eljáró rendőrök ellen tett feljelentést az illetékes ügyészségi nyomozó hivatal megvizsgálta, és bűncselekmény hiányában elutasította. A rendőri intézkedés elleni panaszt a Készenléti Rendőrség parancsnoka - szintén határozatban - elutasította. 
Mindezekre tekintettel megállapítom, hogy sem a VI.-VII. kerületi Rendőrkapitányság, sem a Készenléti Rendőrség eljárása, melyet a jogszabályi előírásoknak megfelelően folytattak le, nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot.
A nyomozás törvényességének felügyeletét az ügyészi szervek látják el. Az Obtv. 16. § (1) bek. alapján az országgyűlési biztos akkor járhat el, ha a panaszost valamely hatóság ill. közszolgáltató eljárása vagy mulasztása miatt alkotmányos jogával összefüggő sérelem érte, feltéve, hogy a rendelkezésére álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket kimerítette. Az Obtv. 29. § (2) bek. f, pontja értelmében viszont az ügyészség nem tekinthető hatóságnak, ezért az ügyészségek eljárásának, döntéseinek a vizsgálatára nem terjed ki az országgyűlési biztos hatásköre. Az ügyészség döntését ennél fogva nem vizsgáltam.
A 22/2004. (VI. 19.) AB határozat 2004. december 31-ével megsemmisítette az 1998. évi IV. törvény 14. § (1) bek. b, pontját. Az Alkotmánybíróság ugyanakkor hangsúlyozta, hogy „nem magának a csomagellenőrzésnek az alkotmányellenességét állapította meg, hanem azt, hogy a jogalkotó – az indoklásban kifejtettek szerint – nem megfelelően szabályozta ezt a vagyonőri jogosítványt”. Az alkotmányosan megfelelő – vagyis az eltérő helyzetekre figyelemmel kellően differenciált – szabályozás megteremtésére az Alkotmánybíróság elegendő időt kívánt biztosítani az Országgyűlésnek, ezért az alkotmányellenes rendelkezést jövőbeni hatállyal (2004. december 31.) semmisítette meg. A jogalkotó feladata ennél fogva a magánszféra védelmét, ill. a tulajdonvédelmet egyaránt biztosító törvényi szabályozás mielőbbi megteremtése.

Budapest, 2005. szeptember 8.

Takács Albert sk.