Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
Az OBH 5199/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Borza Bea

A vizsgálat megindulása
Azzal a panasszal fordult az állampolgári jogok országgyűlési biztosához egy vidéken élő édesapa, hogy kifejezett tiltakozása, kérése ellenére kapott fia védőoltást az iskolai egészségügyi ellátó szakembere által végzett kampányoltás során, noha a gyermek allergiájára tekintettel a háziorvosuk már kezdeményezte a szérum veszélyes hatóanyag nélküli beszerzését. Levelében egyebek mellett az iránt érdeklődött a panasztevő, hogy ilyen körülmények között lehetséges-e a védőoltások beadása.
Figyelemmel a kötelező védőoltás népegészségügyi jelentőségére, valamint beadásának megtagadásával kapcsolatos, az elmúlt években több alkalommal folytatott vizsgálatokra, valamint a kérdésben született állásfoglalás szakmai jelentőségére, jelen panasszal érintett kérdésben – a kellő információk pótlását követően – szükségesnek láttam vizsgálat folytatását. Ennek jogi alapját az állam objektív alapjogvédelmi kötelezettségét deklaráló alapjogi klauzula, valamint a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jog Alkotmányban rögzített tétele jelentette, a vizsgálatot pedig az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16.§ (1) és 17.§ (1) bekezdésének felhatalmazása alapján folytattam.
A kifogásolt helyzet pontos feltárása érdekében megkerestem a panaszolt iskola igazgatóját, valamint az Országos Gyermekegészségügyi Intézet főigazgatóját.

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya 
8. § (1) A Magyar Köztársaság elismeri az ember sérthetetlen és elidegeníthetetlen alapvető jogait, ezek tiszteletben tartása és védelme az állam elsőrendű kötelessége. (2) A Magyar Köztársaságban az alapvető jogokra és kötelességekre vonatkozó szabályokat törvény állapítja meg, alapvető jog lényeges tartalmát azonban nem korlátozhatja.
16. § A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez. (2) Ezt a jogot a Magyar Köztársaság a munkavédelem, az egészségügyi intézmények és az orvosi ellátás megszervezésével, a rendszeres testedzés biztosításával, valamint az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.

Egyéb jogszabályok
Az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. 
56. § (1) A járványügyi tevékenység célja a fertőző megbetegedések, a járványok megelőzése és leküzdése, valamint az emberi szervezet fertőző betegségekkel szembeni ellenállóképességének fokozása. (2) Az (1) bekezdésben foglaltak megvalósítása érdekében a) az egészségügyi hatóság aa) az egyén személyes szabadsághoz való jogainak gyakorlását az e törvényben foglaltak szerint korlátozhatja,
57. § (1) A védőoltás célja a fertőző betegségekkel szembeni aktív, illetve passzív védettség kialakítása. (2) Az egészségügyi, szociális és családügyi miniszter rendeletben határozza meg azokat a fertőző betegségeket, amelyek esetében a) életkorhoz kötötten, b) megbetegedési veszély esetén, illetőleg c) külföldre történő kiutazás esetén a kiutazó költségén kötelező védőoltás elrendelésének van helye.
58. § (1) A kötelező védőoltás alól a kezelőorvos átmenetileg vagy - az egészségügyi hatóság hozzájárulásával - véglegesen mentesítheti azt, akinek egészségi állapotát vagy meglévő betegségét a védőoltás várhatóan károsan befolyásolná. (2) A védőoltásra kötelezett és a védőoltásban részesített személyekről nyilvántartást kell vezetni. (3) A védőoltás módjáról, céljáról, helyéről és idejéről a védőoltásra kötelezett személyt, illetve törvényes képviselőjét értesíteni kell. A védőoltásra kötelezett kiskorú személy megjelenéséről a törvényes képviselő köteles gondoskodni.

A fertőző betegségek és járványok megelőzése érdekében szükséges járványügyi intézkedésekről szóló 18/1998.(VI. 3.) NM rendelet
5. § (6) Azoknál a gyermekeknél, akiknél bármelyik kötelezően előírt védőoltás elmaradt, azt a legrövidebb időn belül pótolni kell. Azok az orvosok, akik bölcsődébe, óvodába, nevelőszülőkhöz, gyermekotthonba, illetőleg egyéb gyermekközösségbe, továbbá alap-, közép- és felsőfokú oktatási intézménybe kerülő gyermekek vizsgálatát végzik, kötelesek az életkor szerint esedékessé vált oltások megtörténtét ellenőrizni, és a hiányzó oltásokat pótolni. (7) Oltóorvos - ha az ML másként nem rendelkezik - az oltásra kötelezett háziorvosa, házi gyermekorvosa, iskolai kampányoltás esetén az iskolaorvos.

A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény
41. § (5) A nevelési-oktatási intézménynek gondoskodnia kell a rábízott gyermekek, tanulók felügyeletéről, a nevelés és oktatás egészséges és biztonságos feltételeinek megteremtéséről, a tanuló- és gyermekbaleseteket előidéző okok feltárásáról és megszüntetéséről, a gyermekek, tanulók rendszeres egészségügyi vizsgálatának megszervezéséről, ennek keretében különösen, hogy az óvodába járó gyermek, valamint a tankötelezettség végéig az általános iskolába, középiskolába, szakiskolába járó tanuló évenként legalább egyszer fogászati, szemészeti és belgyógyászati vizsgálaton vegyen részt.

A megállapított tényállás
Az Országos Gyermekegészségügyi Intézet főigazgatójának tájékoztatása, a Debreceni Egyetem Arany János Gyakorló Általános Iskolája igazgatójának beszámolója, a debreceni VESZ egészségügyi szolgáltató Kht. mellékletként csatolt állásfoglalása, valamint panaszos előadása alapján a következő tények rögzíthetők.
A panaszos alsó tagozatos gyermekének a kötelező iskolai kampányoltás keretében annak ellenére adtak védőoltást, hogy arról – illetve annak időpontjáról – az iskola a gyermek édesapját (törvényes képviselőjét) nem értesítette, azonban a szülő éppen a gyermek allergiájára való tekintettel kérte korábban az oltás iskolai keretű beadásának mellőzését. Az édesapa beadványában a konkrét esemény kapcsán az iskola ezirányú értesítési kötelezettségét, illetve általában az iskolai keretben végezhető egészségügyi beavatkozások jogszerűségét véli vitathatónak. Az oltás következtében egyébként a gyermek enyhe fokban produkált posztvakcinális reakciót, magas lázát azonban a szülők hamar csillapították.
Az OGYEI főigazgatója Dr. Mészner Zsófia, mint a szakma elismert képviselője panaszos fiának személyes ismerete nélkül – tehát ismert ellenjavallat megalapozott orvos-szakmai indokolása nélkül – kérdésünkre általánosságban azt a tájékoztatást adta, hogy a szülőket éppen egy esetleges ellenjavallat fennállása miatt minden esetben értesíteni kell. Ezt erősítette meg egybehangzóan az iskola igazgatója és a debreceni egészségügyi szolgáltató kht. is. Ugyanakkor bármely ellenjavallat megállapítására az országban működő Védőoltási Szakrendelők hivatottak, mely minden megyében és a Fővárosi László Kórházban is működik. A gyakorlatban éppen az aggályos helyzetek szakmai megítélését segítő szakrendelők nem csak a háziorvosokat, hanem a laikus szülőket is sikerrel avatják be az aktuális kötelező védőoltás okán fellépő várható következmények kezelésébe, vagy épp a szakmai alapot szolgáltatják az oltás alól való mentességhez. Ebből következően tehát, jelenleg Magyarországon nem a szülői tiltakozás, hanem a szakmai vélemény jelenthet mentesítést a védőoltás beadása alól. Mivel azonban hat év felett iskolai – rendszerint immunitást fenntartó (kivéve a hepatitis B elleni oltás) – vakcinákról van szó, a védőoltások miatti allergiás reakció extrém ritka. 
A főigazgató asszony álláspontja szerint a panasz alapjául szolgált esetben aligha szakmai, mindinkább kommunikációs problémák állhattak a háttérben. Ezt a feltevést látszott igazolni az iskola igazgatójának Grasselliné dr. Nagy Adél asszonynak tárgybani beszámolója. E szerint arra a szülői kérdésre, hogy az intézmény vezetője szülői kérésre jogosult-e intézkedni, egyértelmű igennel válaszolt. Azaz, amennyiben a szülő kérést juttat el akár a pedagógushoz, akár az intézmény vezetőjéhez gyermeke bármely problémájáról, mivel minden – a tanulókat érintő oktatási, nevelési, szociális, család- és egészségügyi – kérdésben a hatályos jogszabályok felhatalmazást adnak, a megszólított tanerő köteles a jelzés figyelembe vételével megtenni a hatáskörébe tartozó lépéseket. Így, egészségügyi problémák esetén a szakorvosi véleménnyel alátámasztott szülői kérést továbbítják az iskolaorvosnak. Jelen esetben azonban – tájékoztat az igazgatónő – panaszos fiát érintő, a vitatott kötelező védőoltással összefüggésben igazolt szülői kérés nem érkezett az intézmény vezetőjéhez. A kisfiú egészségügyi törzslapja szerint valamennyi előző korosztályos védőoltást a megkapta.
Ami az iskola-egészségügyi kérdéseket illeti, a debreceni VESZ Egészségügyi Szolgáltató Kht. – az iskola igazgatójának megkeresésére – a következőket fejtette ki a konkrét panasszal összefüggésben. 
Az életkorhoz kötött kötelező védőoltásokat 11 éves kortól az iskolai kampányoltások keretében kell elvégezni. Erre tekintettel kötelezettség keletkezik a szülő (törvényes képviselő), az iskolaorvos és az iskola számára egyaránt. Az egészségügyi törvény szerint „a védőoltás módjáról, céljáról, helyéről és idejéről a védőoltásra kötelezett személyt, illetve törvényes képviselőjét értesíteni kell. A védőoltásra kötelezett kiskorú személy megjelenéséről a törvényes képviselő köteles gondoskodni.” (58.§ (3) bek.) Ha a védőoltásra kötelezett személy e kötelezettségének nem tesz eleget felszólításra sem, úgy az egészségügyi hatóság (ÁNTSz) azt határozattal rendeli el. A határozat pedig – függetlenül a jogorvoslati lehetőségektől – azonnal végrehajtható. (58.§ (4) bek.)
Egyebekben az értesítés módjáról az Egészségügyi Szolgáltató Kht. igazgatója akként foglalt állást, hogy éppen a később felmerülő problémák elkerülése miatt – a gyermekek szóbeli értesítésén túl – szükséges és célszerű a szülők írásbeli értesítése, melyet az ellenőrző könyvbe való bejegyzés és annak szülői aláíratása jelent. Az így tudomással bíró szülő – a szükséges szakmai indokok alapján – már alappal kérheti a mentességet gyermeke számára. Mivel azonban a panasszal érintett esetben a védőoltással kapcsolatban szülői kérés, panasz sem az iskola vezetőjéhez, sem az osztályfőnökhöz, sem pedig az iskolaorvoshoz (aki jelen esetben az oltóorvos) nem érkezett, jogi kötelezettség a szükséges tájékoztatáson, az oltás beadásán és annak nyilvántartásba vételén túl nem keletkezett.
Az iskola igazgatója a fenti állásfoglalás ismeretében – és azt egyidejűleg csatolva – az országgyűlési biztoshoz eljutatott válaszában kitért arra, hogy a Szolgáltató ajánlása szerint szükséges intézkedéseket mind a pedagógiai, mind pedig az iskola-egészségügyi  szolgálatban megtették.

A vizsgálat megállapításai
I.
Nemzetközi egyezmények, az Európai Uniót létrehozó alapszerződés, valamint az emberi jogok nemzetközi dokumentumai – melyeket a magyar Alkotmány a belső jog részeként, azzal összhangban kötelező érvényűnek rendel – kivétel nélkül elismerik az emberi jogok törvény általi korlátozásának lehetőségét – többek között – a közegészség védelme érdekében. 
Az Alkotmánybíróság következetes gyakorlata, hogy az alkotmányos alapjogok az Alkotmány 8. § (2) bekezdésében foglaltak szerint – lényeges tartalmukat kivéve – csak törvényben korlátozhatók. A korlátozás vizsgálatánál az Alkotmánybíróság a szükségesség és arányosság tesztjét alkalmazza, vagyis az alapjog korlátozását kizárólag akkor tartja alkotmányosnak, ha az kényszerítő okból történik és az elérni kívánt cél fontossága összhangban van az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlyával (20/1990. (X. 4.) AB hat.) Egy alapjog szükséges és arányos korlátozása esetén – a korlátozó törvényre is kiterjedően – a jogállam működésének elengedhetetlen feltétele a törvények tiszteletben tartása mind az állam szervei, mind az állam polgárai részéről.
Az Alkotmánybíróság a 995/B/1990. AB határozatában hangsúlyozta, hogy „a gyermek ember, akit minden olyan alkotmányos alapvető jog megillet, mint mindenki mást, de ahhoz, hogy a jogok teljességével képes legyen élni, biztosítani kell számára az életkorának megfelelő minden feltételt a felnőtté válásához.”. Ez az a mindenek fölött álló jog, mely megszabja az állam, a társadalom és a szülő kötelezettségének határát, biztosítva, hogy a felnőtt társadalom jogai a gyermekek érdekében akár korlátozást is szenvedhetnek. 
Ezeket az alkotmányos érveket látszik tágítani az a kötelezettség vállalás, mely alapjogokat is érintő nemzetközi szerződésekben artikulálódva ugyancsak felhívhatóvá tette, s ezzel nemzetek felettivé a gyerekek jogainak elismerését, illetve mindazon alkotmányos jogokat, melyek érvényesüléséért különös gondosságot várhat a felnőtt társadalomtól. 
E tekintetben a legmarkánsabb a Gyermekek jogairól szóló 1989. november 20-án kelt New Yorki Egyezmény (kihirdetve: 1991. évi LXIV. törvénnyel) 3. cikke 2. pontja, mely rögzíti, hogy az Egyezményben részes államok kötelezik magukat arra, hogy a gyermek számára, figyelembe véve szülei, gyámjai és az érte törvényesen felelős más személyek jogait és kötelességeit, biztosítják a jólétéhez szükséges védelmet és gondozást, e célból meghozzák a szükséges törvényhozási és közigazgatási intézkedéseket. Ugyancsak ez a dokumentum tartalmazza azt is, hogy a részes államok elismerik a gyermeknek a lehető legjobb egészségi állapothoz való jogát…(24. cikk), továbbá tartalmazza azt is, hogy a részes államok elismerik minden gyermeknek jogát olyan életszínvonalhoz, amely lehetővé teszi kellő testi, szellemi, lelki, erkölcsi és társadalmi fejlődését (27. cikk)

II.
A fentebb kifejtettek egyértelműen rámutatnak arra a töretlen jogalkotói szándékra, mely szerint minden gyermekeket érintő kérdés arra az érdekre vezethető vissza, hogy – mivel a felnövekvő generáció jövője a jelenben körvonalazódik, ezzel objektív felelősséget teremt az állami és a civil szféra számára egyaránt, – egészséges felnőtt társadalommá váljon. Ezzel együtt értelmezhetőek a magyar közoktatási törvénynek azon szakaszai, melyek a szülőkre és a pedagógusokra egyaránt kötelezettséget jelentenek, ebből következően látens együttműködést a törvény preambulumában rögzítettek szerint.  
A törvény alapján a szülő kötelessége különösen, hogy gondoskodjon gyermeke testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges feltételekről (14.§ (2) a. pont), illetve a pedagógus alapvető feladata a rábízott gyermekek, tanulók nevelése, tanítása. Ezzel összefüggésben kötelessége különösen, hogy nevelő és oktató tevékenysége keretében gondoskodjon a gyermek, tanuló testi épségének megóvásáról, erkölcsi védelméről, személyiségének fejlődéséről, továbbá az ismereteket tárgyilagosan és többoldalúan közvetítse. (19.§ (7) a. pont)
Ami a jelen panasz alapjául szolgált körülményeket illeti, természetesen üdvözlendő az oktatási intézmény valamint az egészségügyi szolgálat szoros együttműködése a szülőkkel, ugyanakkor kétségtelen tény, hogy egy közösség számára – különösen kisgyermekek esetében – épp elég terhet jelent egy „kevésbé gondos vagy felelős szülő”. Ugyancsak feltétlenül elfogadható az orvos/védőnő szerepe, nagyfokú szakmai felelősségvállalása e tekintetben.
Mindezekre figyelemmel azonban a hazai egészségügyi intézményrendszer nem bízza a szülőkre a kötelező védőoltás beadatásának eldöntését, ennek feloldására sem egészségügyi szakmai, sem jogi, sem pedig morális indok nem áll fenn. Egészségügyi szakmai szempontból felbecsülhetetlen az eredmény, mely a járványügyi szerepet illeti, jogi és alapjogi szempontból elengedhetetlen az a jogszabályi háttér, s mint ilyen jogállami garancia, mely ugyancsak a köz érdekét szolgálja, morális aspektusa pedig állandó kontrollt jelent minden közösségben.
Ezért a gyermek kötelező oltásának medikálisan indokolatlan megtagadása esetén a szülő saját személyét érintő önrendelkezési jogát nem szabad összetéveszteni gyermeke nevelése során gyakorolt szülői jogaival. Személyes meggyőződésen alapuló vélemény-nyilvánítása nem terjedhet ki automatikusan arra, hogy milyen gyógykezelésben – jelen esetben: kötelező védőoltásban – részesüljön gyermeke. A szülők egyéni (szubjektív) meggyőződése miatt nem tehetők félre a gyermekük (és minden más gyermek, összességében az egész társdalom) egészségét védő objektív (mindenkire kötelező) törvényi normák. A szülői mivoltból fakadó törvényi kötelezettségek és a felelősség hangsúlyosabb, mint az ugyancsak törvényes, ám esetünkben a törvény által korlátozott szülői jogok. Ilyen módon tehát az a szülő, aki az orvosi ellenjavallat hiánya, és a törvényi kötelezettség ellenére nem engedi gyermekének beadni a kötelező védőoltásokat, ad absurdum megfosztja őt az egészségügyi ellátásban megtestesülő, és az Alkotmányban deklarált lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való jogától, ráadásul a közösség többi tagjának ugyanezt a jogát veszélyezteti.

III.
Ma Magyarországon 10 fertőzés elleni oltás kötelező csecsemő- és gyermekkorban, melyet az egyéni és a közérdek figyelembevételével az Egészségügyi Világszervezet ajánlásai alapján követnek. A közérdek szempontjából az ún. populációs immunitás fenntartása a cél. A védőoltások kötelező jellege természetesen nem vonatkozik az olyan csecsemőkre és kisgyermekekre, akik valamilyen medikális okból – krónikus betegség, speciális kezelés, stb. – nem olthatók. Mivel ők kiesnek az oltási programból, védelmüket mintegy „ernyőképpen” a többiek védettsége jelenti, ez a populációs immunitás. Amennyiben a kiesők száma megnő, óhatatlanul nő a járványveszély. A jogi szabályozás ugyanakkor lehetővé teszi egyes oltások esetén, korosztályos esedékességkor a beadás méltányosságból való mellőzését, mely természetesen kizárólag orvos-szakmai eredetű oki indok lehet, azonban azt a későbbiek során, a felnőtté válást megelőzően pótolni kell.
Látni való, hogy a szigorúan orvos-szakmai kérdések jogi opponálása aligha volna lehetséges, különösen, ha a közegészség érdekét is figyelembe vesszük. A kötelező védőoltással az állam a közösség érdekében jár el. Ennek egyik legfontosabb közvetítője az iskola-egészségügyi szolgálat, mely számos egyéb feladata mellett a tankötelesség idejére eső kötelező védőoltások beadását is ellátja. 
Tekintettel arra, hogy a jogi kötelezettség az oltások beadásával kapcsolatban is együttműködésre hívja a szülőt az iskolával, a tényállásban rögzítettek szerint az iskola pedagógusa és/vagy vezetője köteles írásban értesíteni valamennyi tanuló törvényes képviselőjét (a szülőt vagy gondviselőt) az iskolai kampányoltás esedékességéről, annak pontos idejéről, kellő időt biztosítva az esetleges ellenjavallt esetekben a szakmai igazolások beszerzésére. 
Mindebből következően megállapítom, hogy a panasz alapjául szolgált körülmények feltárásakor nem bizonyult alaposnak az a feltételezés, hogy panaszos gyermeke orvos-szakmailag indokolt ellenjavallat igazolása ellenére kapott volna korosztályos kötelező védőoltást az iskolai kampányoltás keretében. Nem kerülte el azonban az országgyűlési biztos figyelmét az a körülmény, hogy panaszolt esetben a kampányoltás időpontjáról való értesítés nem, vagy nem kellő körültekintéssel történt, mely ugyancsak az iskola és a szülő közötti együttműködési kötelezettség maradéktalan teljesítését tette lehetetlenné.
Figyelemmel azonban arra, hogy a vizsgálat ideje alatt az iskola vezetője intézkedett az ilyen és ehhez hasonló helyzetek elkerülése érdekében az iskola és a szülők értesítési és együttműködési kötelezettsége jövőbeni maradéktalan érvényesülése iránt, a felhívott alkotmányos jogok tekintetében visszásság nem állapítható meg.

Budapest, 2005. október 25.

Lenkovics Barnabás sk.