Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 5014/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Kunné dr. Simonyi Anna

Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában a szomszédságában működő nagyüzemi állattartást, az abból eredő környezetszennyezést és bűzt, továbbá a tevékenységgel kapcsolatos hatósági eljárást sérelmezte. Előadta, hogy évek óta több hatóságnak jelentette be, hogy a szomszédos ingatlanon működő nagyüzemi állattartás családja egészségét károsítja, gyermeke asztmás, és mégsem intézkednek hathatósan az üzem bezáratása, illetőleg legalább a tartott állatállomány csökkentése érdekében. 
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot rendeltem el, mert a panaszban foglaltak a jogállamiságból fakadó jogbiztonság alkotmányos elvének érvényesülésével, a tulajdonhoz, valamint a jogorvoslathoz fűződő, továbbá az egészséges környezethez való alkotmányos joggal összefüggő visszásság gyanújára engedtek következtetni. 
Eljárásom során tájékoztatást kértem Kápolnásnyék Község jegyzőjétől (továbbiakban: kápolnásnyéki jegyző), a Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség igazgatójától [ma már Közép-Dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség] (továbbiakban: Felügyelőség), a Fejér Megyei Állategészségügyi és Élelmiszerellenőrző Állomás igazgatójától (továbbiakban: Állomás), valamint a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal (továbbiakban: Hivatal) vezetőjétől. Bekértem továbbá a szükséges, vonatkozó előzményi iratokat is a hatóságoktól.

Megállapított tényállás
1.) A panaszos és társai 1999-ben bejelentéssel éltek a Földművelésügyi és Vidékfejlesztési Minisztériumhoz (FVM), amelyben sérelmezték, hogy a szomszédságukban - Kápolnásnyék belterületén - engedély nélkül nagyüzemi állattartó telepet létesítettek. Az FVM vizsgálatot és a szükséges intézkedések megtételét kérte a Hivatal vezetőjétől.
a.) A továbbított bejelentés alapján az első fokú építésügyi hatóság 1999-ben (48/83-2/1999. sz.) kötelezte a vállalkozókat, hogy az engedéllyel raktárnak épített, de használatbavételi engedéllyel nem rendelkező épületnek engedély nélküli - állattartásra -használatát 8 napon belül szűntessék meg, a több ezres állatállományt telepítsék ki. A Hivatal mint másodfokú építésügyi hatóság - hivatkozva az építésügyi hatósági kötelezési eljárásról szóló 40/1997. (XII. 21.) KTM rendelet 4. § (1) bekezdésében foglaltakra, miszerint az építésügyi hatóság határozattal kötelezettséget akkor állapíthat meg, ha az érintett a jogszabályban és végrehajtható hatósági határozatban előírt kötelezettségét önként nem teljesítette -, az első fokú határozatot megsemmisítette, és az első fokú hatóságot új eljárás lefolytatására utasította (03/457/2000., 02.04.). Az új eljárás során az első fokú építésügyi hatóság a hivatkozott jogszabály alapján felszólította az állattartókat, hogy szűntessék meg a raktár állattartó épületként való használatát, majd - mivel a felszólítottak nem tettek eleget önkéntesen - határozattal (109-7/2000. sz., 06.14.) kötelezte őket, hogy szűntessék meg a raktárépület engedélytől eltérő használatát, valamint az épületben tartott állatállományt (tojótyúkokat) telepítsék ki 3 napon belül. A kötelezettséget elrendelő határozat elleni fellebbezést a megyei közigazgatási hivatal (03/457/2000. sz., 09.22.) elutasította azzal a módosítással, hogy a teljesítési határidőt a határozat végrehajthatóvá válásától számított 15 napban állapította meg.  A másodfokú közigazgatási határozat ellen előterjesztett keresetet a Fejér Megyei Bíróság (Kp.22.022/2000/7. sz., 2001. 05.08) jogerős ítéletével elutasította. A kápolnásnyéki jegyző az ítéletet követően a teljesítésre felszólítást küldött, majd végrehajtási bírságot szabott ki (409/4/2001. sz., 09. 05.) a kötelezettekkel szemben, amely határozat – az ellene benyújtott fellebbezést elutasító másodfokú döntéssel - 2001. decemberében vált jogerőssé. 
b.) Ezzel az eljárással párhuzamosan az építtető kérte a raktárként engedélyezett épület baromfinevelő épületté történő rendeltetés-változtatásának engedélyezést, amelyet az építésügyi hatóság (48/83-7/1999. sz., 2000.01.12.), majd az ellene benyújtott fellebbezést a másodfokú hatóság elutasított (03/457/2000. sz., 09.19.). A határozat hozatalának időpontjában a 13/1996. (XII.12.) Önkormányzati rendelettel jóváhagyott részletes rendezési terv a szóban forgó ingatlant is magában foglaló területet III. lakóterületi terület-felhasználási kategóriába sorolta. A közigazgatási döntés ellen a kérelmezők keresetet nyújtottak be. A bírósági eljárás eredményéről információ nem áll a rendelkezésemre.
c.) Az építtetők kérelmére a raktár épület használatbavételére irányuló eljárást a hatóság felfüggesztette a folyamatban lévő, más érdemi döntések elleni bírósági eljárások jogerős befejezéséig (482-6/2000. sz., 12. 19.).
d.) A vállalkozó a panaszos ingatlanától távolabbi saját telkén meglévő baromfinevelő épület korszerűsítésére irányuló elvi építési engedély iránti kérelmére hozott engedélyező határozatot (795/2001. sz., 02.04.) a másodfokú hatóság megsemmisítette (03/1074-1/2002. sz.05.09.), és új eljárás lefolytatását rendelte el. A döntés indokolása szerint - a határozat hozatalát megelőzően helyszíni szemlére is sor került - az építkezéssel érintett ingatlanon az állatok tartásáról szóló 4/1996. (V.1.) Önkormányzati rendelet értelmében az üzemi állattartás tilos.
e.) Ezt követően a vállalkozó újabb kérelmére – amelyben a raktárnak épült épület rendeltetés-változtatásának újbóli engedélyezését kérte - az első fokú hatóság engedélyezte (391/11/2004. sz., 04.05.) a tojóház és kiegészítő használatát azzal a feltétellel, hogy az állattartó épületben 27000 db tojótyúk tartható. A panaszos fellebbezésére a másodfokú építésügyi hatóság  ismételten megsemmisítő és új eljárást elrendelő határozatot hozott 03/1620-13/2004., sz., 09.13.) arra hivatkozással, hogy az építési eljárással érintett ingatlan közös tulajdonban van, és a kérelmező nem igazolta építési jogosultságát, azaz a társtulajdonos hozzájáruló nyilatkozata hiányzik. A határozat indokolásából kiderül, hogy az önkormányzat a 4/2002. (II.26.) rendeletével jóváhagyott szabályozási terve a vállalkozó ingatlanát KG-4 övezetbe sorolta, ahol kereskedelmi, szolgáltatási létesítmények elhelyezésére van mód.
f.) Szinte azonos időben a vállalkozó tojáscsomagoló és 11000 tojótyúk tartására alkalmas épületre kért építési engedélyt a panaszos ingatlanával közvetlenül szomszédos ingatlanra, amelyet az első fokú építésügyi hatóság megadott (391/16/2004. sz., 04.29.). A határozat ellen benyújtott fellebbezés miatt a másodfokú hatóság megkereste az eljárásban résztvevő szakhatóságok felettes szerveit. Az Országos Környezet-és Vízügyi Felügyelet a tojóház építési engedélyéhez nem járult hozzá, míg az ÁNTSZ Fejér Megyei Intézete a telep bővítését nem támogatta. A közigazgatási hivatal ezt az engedélyt megadó határozatot is megsemmisítette (03/3219-9/2004. sz., 11.10.). A kérelmező az elrendelt új eljárás alatt visszavonta építési engedély iránti kérelmét, ezért az első fokú építésügyi hatóság az eljárást megszüntette (307/2005. sz., 02.21.).
2.) A Felügyelőség  a vállalkozó részére egységes környezethasználati engedély adott 40.000 férőhelyen felüli intenzív baromfitartásra mint főtevékenységre, valamint tojás válogatás és csomagolására, mint kapcsolódó tevékenységre, kikötésekkel (2004. 03.23.-án kelt 43170-12/2004. sz. határozattal).
3.) Az Állomás szintén 2004-ben engedélyt adott az állattartók részére élelmiszer-előállító hely (tojóházhoz tartozó tojásosztályozó- és csomagolóüzem) működésére (678/4/2003. sz., 2004. 04.26.).

Érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13.§ (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban  a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelen lévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti.

Alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól (Áe.)
1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvtv.)
1995. évi XCI. törvény az állategészségügyről
1995. évi XC. törvény az élelmiszerekről 
1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.)
193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól 
314/2005. (XII. 25.) Korm. rendelet a környezeti hatásvizsgálati és az egységes környezethasználati engedélyezési eljárásról
253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
40/1997. (XII. 21.) KTM rendelet az építésügyi hatósági kötelezési eljárásról
46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelet az Ét. végrehajtásáról

A vizsgálat megállapításai
1.) A rendelkezésre álló adatok, tájékoztatások és iratok alapján megállapítható, hogy az építésügyi hatóság a jogerős bírói ítélettel megerősített kötelezettség végrehajtása érdekében [a). jelű ügy] 2001. decembere óta semmilyen intézkedést nem tett. Nem tette annak ellenére, hogy a panaszos 2004. áprilisában az egyik beadványában hivatkozik a bírósági ítélet végrehajtásának elmaradására „(…) az önkormányzattól semmiféle segítséget nem kaptunk, hogy a tyúktelep megszűnjön, sőt azt tapasztaltam, hogy nem kívánnak megfelelően foglalkozni a kérelmünkkel. (…) Kész vagyok a legmesszebbmenőkig kitartani annak érdekében, hogy ez a bűz itt megszűnjön, hogy gyerekeinkkel együtt tiszta és friss levegőt szívhassunk (…)” A panaszos az építkezéssel érintett ingatlanon tervezett újabb tojóházra kiadott építési engedély elleni fellebbezésében (2004. május) ismételten kifogásolta a végrehajtás elmaradását, a hatóság mulasztását. „Előzőleg több alkalommal fordultam már a Közigazgatási Hivatalhoz, hogy segítséget kérjek abban, hogy a szomszédságunkban felépülő ’tyúktelepet’ megszűntetni szíveskedjenek. Ebben a dologban sem történt semmi – részünkre érdemleges – lépés. Továbbra is bűzben élünk (…) Továbbra is szeretném kérni, hogy legyen segítségünkre abban, hogy a következő tojóház és a meglévő – engedély nélküli – meg se épülhessen, illetve megszűnjön.”
Az Áe. 86. § (1) bekezdése szabályozza a közigazgatási határozatban előírt kötelezettség elévülésének esetét. Eszerint, ha jogszabály másként nem rendelkezik, a határozat jogerőre emelkedésétől számított három év eltelte után nincs helye végrehajtásnak. A (2) bekezdés alapján a végrehajtás elévülését bármely végrehajtási cselekmény megszakítja. Az ehhez a szakaszhoz fűzött magyarázat értelmében a „hároméves végrehajtási elévülési idő azonban nemcsak a végrehajtás elrendelését hiúsítja meg. Ha a már megindult végrehajtási eljárást valamilyen okból nem lehet folytatni és ettől számított három éven belül semmilyen végrehajtási intézkedést nem tesznek, ugyancsak elévül a végrehajtási jog. Az Áe. azonban kimondja, hogy a végrehajtás elévülését bármely végrehajtási cselekmény megszakítja. Ez azt jelenti, hogy ha az elévülési határidőn belül bármilyen végrehajtási cselekményt tesznek, ez ismét megszakítja a végrehajtás elévülését és az mindaddig nyugszik, amíg az eljárási cselekmények folynak. Ha tehát bármilyen végrehajtási cselekményt tesznek, akkor a legutolsó végrehajtási cselekmény időpontjától kezdődően az elévülési határidő újra kezdődik. Ilyen intézkedést a közigazgatási szerv is hozhat, de a végrehajtás jogosultjának sürgető kérelme is megszakítja az elévülési időt. Következésképpen kellő körültekintéssel a közigazgatási szerv megakadályozhatja, hogy a jogos követelések pusztán az idő múlása miatt, hanyagságból ne legyenek végrehajthatók.” 
A fentiek figyelembevételével megállapítható, hogy az engedély nélkül állattartásra használt épület ügyében a kápolnásnyéki jegyző évek óta nem intézkedik az általa meghozott határozatban - és a bíróság által megerősített – előírt kötelezettség teljesítésének kikényszerítése érdekében, és ezzel a mulasztással az Alkotmány 2. § /1/ bekezdésében meghatározott jogállamiságból fakadó jogbiztonsággal és az ezzel összefüggő tisztességes eljárás követelményével kapcsolatban visszásságot okoz.
Ugyanígy a jogbiztonság követelménye, hogy a kérelmet tartalma szerint bírálja el a hatóság, azaz, a beadvány érkeztetésekor azonnal vizsgálja meg a hatáskörét, és annak megfelelően intézkedjen. Amennyiben a beadványból nem derül ki egyértelműen annak tartalma, úgy azt soron kívül tisztázni kell (akár a beadványtevő személyes meghallgatásával). Jelen esetben a panaszos beadványának tartalma (végrehajtási kérelem) legkésőbb a másodfokú építésügyi hatósági eljárásban egyértelművé vált, ennek ellenére a mai napig nem történt újabb végrehajtási intézkedés az ügyben. A jegyző a kérelem minősítésének hiányával és az elhúzódó eljárással a tulajdonhoz fűződő alkotmányos joggal (a panaszos beadványaiban foglaltak szerint ingatlanát nem tudja rendeltetésszerűen használni) összefüggésben is visszásságot okozott.
Rá kell mutatnom arra is, hogy az Áe. 55. §-a alapján a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó feladatok végrehajtása érdekében hatósági ellenőrzést végez. Az, hogy ügyféli bejelentésre, majd egy másik ügyfél kérelmére indult korábban a hatósági eljárás, nem változtat azon a tényen, hogy hivatalból kell ellenőriznie az építésügyi hatóságnak a saját, kötelezést elrendelő határozata végrehajtását. Ez pedig vitathatatlanul nem történt meg éveken keresztül.
A fentebb ismertetett tényállásból megállapítható, hogy a jegyző két ízben is engedélyezte a használatbavételi engedéllyel nem rendelkező raktárnak létesített épület rendeltetésmódosítását. A második alkalommal ezt annak ellenére tette, hogy folyamatban volt egy bírósági eljárás az első elutasító határozattal kapcsolatban, valamint, hogy jogerős bírósági ítélet rendelkezik a kérdéses épület kiürítéséről. 
Meg kell állapítanom azt is, hogy a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal annak ellenére nem szorgalmazta a végrehajtási eljárást, hogy a rendelkezésre álló iratok szerint - a 2002-ben elvi építési engedély ellen beadott fellebbezés, a 2004-ben a rendeltetésváltoztatásra irányuló, majd egy újabb, 2004-ben megadott építési engedély ellen benyújtott jogorvoslati kérelem elbírálása miatt - három alkalommal kellett áttanulmányoznia az iratokat. Rá kell mutatnom arra is, hogy a másodfokú építésügyi hatóság a határozataiban hivatkozott a panaszos azon kifogásaira, hogy bírósági ítélet ellenére nem szűnt meg még az állattartó-telep, valamint, hogy helyszíni szemlén is észlelnie kellett a meglévő állapotot. A végrehajtás érdekében nem történt semmilyen végrehajtási cselekmény, és ennek ellenére a felettes hatóság nem utasította az első fokú hatóságot bármilyen végrehajtási intézkedés megtételére, valamint nem hívta fel a jegyzőt a sorozatos jogsértések abbahagyására sem. 
Fentiek alapján megállapítható, hogy a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal a mulasztásával a jogbiztonsággal összefüggésben szintén visszásságot okozott. 
Az önkormányzat honlapjáról származó adatok szerint a vállalkozó 2002. óta önkormányzati képviselő. Az Áe. 19. § (3) bekezdés értelmében az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el. Az (5) bekezdés szabályozza azt az esetet, ha a kizárási ok a közigazgatási szerv vezetőjével, illetőleg, a jegyzővel szemben merül fel Ebben az esetben az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felettes szerv által kijelölt köztisztviselő vagy hatóság jár el.
Az Áe. előírása szerint a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben illetékességi területén köteles eljárni. Az Áe. kommentárja értelmében a „hatáskör gyakorlásának kötelezettségét azonban összhangba kell hozni az ügyintézés pártatlanságának, elfogulatlanságának biztosításával. Ezt szolgálja a kizárás jogintézménye. A kizárás intézménye tehát azt biztosítja, hogy az államigazgatási eljárásban tárgyilagos, elfogulatlan ügyintézés folyjon. Alapvető törvényi követelmény, hogy az eljárás során az ügyintéző személyi elfogultságtól mentes legyen. Ezért ki kell zárni azt az ügyintézőt, aki személyi okok miatt az ügyben esetleg elfogult. A közigazgatási szerv és ügyintézője ne járjon el tehát olyan ügyekben, amelyeknél érdekeltsége közvetlenül vagy közvetve kimutatható. Ez az érdekeltség többféle okból fennállhat. A kizárásra okot adó tényt, körülményt kizárási oknak nevezzük.” 
A kizárási okok egyik csoportját a relatív kizárási okok jelentik. Az ezekre vonatkozó törvényi rendelkezést a (3) bekezdés tartalmazza. „Relatív kizárási okot állapít meg a törvény azzal szemben, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható (pl. azért, mert az ügyfelek valamelyikével hozzátartozói vagy haragos, ellenséges viszonyban van). A kizárás kérdéséről a konkrét ügyben nem a törvény dönt, hanem az illetékes szerv mérlegelési jogkörében dönti el, hogy fennálló érdekeltség vagy érdekellentét, valamint az adott ügy jellege lehetővé teszi-e a konkrét körülmények között a tárgyilagos döntést.  Ezért esetenként, ügyenként lehet csak elbírálni azt, hogy a pártatlanság az adott ügyben biztosítható-e”. Figyelemmel arra, hogy a képviselő-testület a jegyző munkáltatója, elfogulatlan eljárás tőle és hivatalától nem várható el a konkrét ügyben. A rendelkezésre álló iratok arra engednek következtetni, hogy a hatóságot (jegyzőt) a hivatali alá-fölé rendeltség az intézkedések (vagy annak elmulasztása) során befolyásolta. Az iratokból azt is megállapítottam, hogy sem az építésügyi hatóság, sem a jegyző nem jelezte a kizárási okot, sőt a megyei közigazgatási hivatal sem hívta fel ezen kötelezettség teljesítésére az érintetteket (A helyi képviselő-testület személyi összetétele nyilvános, azt a közigazgatási hivatal ismeri.). A feltárt mulasztással sérült a jogbiztonság és a tisztességes eljárás alkotmányos követelménye.
2.) A Felügyelőség igazgatója válaszában rámutatott arra, hogy a vállalkozó 2004-ben kapott  a szakhatóságok hozzájárulásával „40000 férőhely feletti intenzív baromfitartásra, mint fő tevékenységre, illetve tojásválogatás és csomagolásra, mint kiegészítő tevékenységre” emgedélyt /családi házas ingatlana tekintetében/. A határozatról a kérelmező, a hatástanulmányt készítő iroda, valamint a szakhatóságok, és a tevékenység helye szerinti önkormányzat jegyzője értesültek.  A Felügyelőség álláspontját, miszerint az elrendelt környezetvédelmi felülvizsgálat dokumentációját nem kell ismertetni a lakossággal, és a határozatot nem kell kifüggeszteni, nem tudtam elfogadni. Az iratok tanúsága szerint a Felügyelőség a Kvtv. 73. § (1) bekezdése alapján - az egyes tevékenységek környezetre gyakorolt hatásának feltárására és megismerésére, valamint a környezetvédelmi követelményeknek való megfelelés ellenőrzésére környezetvédelmi felülvizsgálatot (a továbbiakban: felülvizsgálat) kell végezni - környezetvédelmi felülvizsgálatot rendelt el. A vállalkozó a kötelezettségét teljesítette, ugyanakkor a Felügyelőség közmeghallgatást nem tartott, holott a Kvtv. 80. §-a alapján  a 74. § (2) bekezdésének c) pontja esetén - a nyilvánosság bevonásának biztosítása érdekében - a felügyelőség köteles közmeghallgatást tartani. A hivatkozott előírás értelmében a környezetvédelmi hatóság az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében - teljes körű vagy részleges - felülvizsgálatra kötelezheti,  ha a környezetvédelmi engedélyhez, illetőleg egységes környezethasználati engedélyhez kötött tevékenységet ilyen engedély nélkül kezdett meg vagy folytat.
A panaszos a hatósági engedélyről sem szerezhetett tudomást, annak ellenére, hogy a határozat meghozatalának időpontjában a hatósági eljárásokat az Áe. előírásainak figyelembe vételével kellett lefolytatni. 
Fentiek alapján megállapítottam, hogy a Közép-Dunántúli Környezetvédelmi Felügyelőség (ma már Közép-Dunántúli -völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség) a jogállamiságból fakadó jogbiztonság részét képező tisztességes eljárás követelményét és a panaszos jogorvoslati jogát egyaránt megsértve, alkotmányos joggal összefüggő visszásságot okozott azzal, hogy nem tartott közmeghallgatást, illetőleg nem ismertette a környezetvédelmi felülvizsgálati eredményt a tevékenységet befogadó ingatlannal közvetlenül szomszédos ingatlan tulajdonos(ai)val, valamint, hogy nem küldött tájékoztatást az egységes környezethasználati engedélyről a panaszosnak. Így az engedélyezett tevékenységgel közvetlenül érintett szomszéd nem élhetett jogorvoslati jogával. 
3.) Kérdésemre az Állomás igazgatója arról tájékoztatott, hogy az állategészségügyi és élelmiszerellenőrző állomás feladatkörébe nem az élelmiszer-előállító üzem működése hatásának ellenőrzése, esetleg szabályozása tartozik, hanem éppen az, hogy a külső körülmények ne zavarják az élelmiszer előállítást. Az Állomás munkatársainak szakmai képzettsége „csak állategészségügyi, élelmiszerhigiéniai, állatvédelmi szempontból tudja megítélni az egyes tényállásokat, ha jogszabály írja elő, természetesen hozzáértő szakembereket is bevonunk az eljárásba. A tulajdonviszonyok, az építési besorolás, a bemutatott engedélyek jogerőssége tekintetében nem tudjuk vizsgálni a valódiságot, nem értünk hozzá, nem feladatunk, jogszabály sem kötelez rá bennünket.”
A működési engedélyt megadó határozat alapjául szolgáló, ma már hatályon kívül helyezett, az élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény (Ét.) 3. § (1) bekezdése értelmében élelmiszer-előállító hely kizárólag ott létesíthető, ahol a dolgozók, a termékek, valamint a környezet védelméről gondoskodnak, továbbá, ahol a helyiség és az alkalmazott gépek, eszközök, berendezések működésével kapcsolatos építészeti, műszaki, technológiai, környezetvédelmi, közegészségügyi, állategészségügyi és élelmiszer-higiéniai feltételek biztosítottak. A jogszabályhely (3) bekezdése előírja, hogy élelmiszert előállítani kizárólag működési engedéllyel rendelkező élelmiszer-előállító helyen szabad. A működési engedélyt - a vendéglátás kivételével - az Állomás az érdekelt szakhatóságok egyetértésével adja ki, illetve a feltételek megszűnte esetén vonja vissza. Az Ét. végrehajtására kiadott 1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelet (Vhr.) 2. § (1) bekezdése szerint az Állomás a feldolgozott élelmiszert előállító élelmiszer-előállító hely működési engedélyét - a vendéglátás és közétkeztetés kivételével – az ÁNTSZ illetékes intézete, valamint a környezetvédelmi felügyelőség, illetve nemzeti park igazgatóság szakhatósági hozzájárulásával adja meg. Ugyanezen törvényhely (4) bekezdése úgy rendelkezik, hogy az Állomás a működési engedély kiadásáról, illetve visszavonásáról, valamint az e körben hozott minden intézkedéséről köteles értesíteni a 2. § (1) bekezdése szerinti szakhatóságokat, az illetékes fogyasztóvédelmi felügyelőséget, valamint a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséget. 
Az Ét. 22. § (3) rögzítette, hogy az élelmiszer-ellenőrző hatóság eljárására az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény rendelkezései az irányadók. Az Áe. 3. § (4) bekezdése értelmében ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. A tojótyúk-telepen végzett, napi 34000 db tojás osztályozása, csomagolása álláspontom szerint olyan ügy, amely a panaszos érdekét érintheti, azaz az Állomás eljárásában ügyfélnek kell tekinteni. Az Állomástól kapott iratokból megállapítható, hogy a panaszos már 2000-ben kifogásolta a tevékenységgel járó hulladékot, így a vállalkozó működési engedély iránti kérelmét elbíráló eljárásban a panaszos személye ismert volt, ügyféli jogállása a fentiek alapján vitathatatlan. Ennek ellenére az Állomás nem tájékoztatta a panaszost határozatáról, aki ezért nem élhetett jogorvoslati jogával. 
Mint arra több jelentésemben, így az OBH 2255/2004. számú jelentésben is rámutattam, az „országgyűlési biztosokhoz érkezett panaszok vizsgálata alapján arra a következtetésre jutottam, hogy egy adott ingatlan tulajdonosait, rendelkezni jogosultjait a hatóságok - kifejezett jogszabályi előírás hiányában - nem tekintik eljárásuk ügyfeleinek annak ellenére, hogy az Áe. 3. 4. §-a értelmében ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti.” Ezt erősíti meg az Áe. kommentárja, amely szerint „ügyfél azonban az államigazgatási eljárásban az is, akinek jogát, vagy jogos érdekét az ügy érinti. Álláspontom szerint a tevékenységgel érintett ingatlannal szomszédos ingatlan használói (tulajdonosai, haszonélvezői, az ingatlannal rendelkezni jogosultak) minden esetben ügyfelei a hatósági eljárásnak, még akkor is, ha a külön jogszabály nem is említi. Mint arra a hivatkozott jelentésemben is rámutattam, „ahogyan tehát a polgári bírósági gyakorlatban a ’szomszédság’ határa addig terjed, ameddig a szükségtelen zavarás (áthatás), ugyanúgy az államigazgatási hatósági eljárásokban az ügyfél fogalmának is addig kell kiterjednie, ameddig a környezeti ártalom (annak veszélye) kiterjed.” 
Ezt az elvet építette be a hivatkozott jogszabályt hatályon kívül helyező 2005. november 1-jén hatályba lépett, a közigazgatási hatósági eljárás és szolgáltatás általános szabályairól szóló 2004. évi CXL. törvény (Ket.), amely  számos, a jelen ügyben is vizsgált jogalkalmazói hibát tud elhárítani, azonban a vizsgált  ügyre a hatályba léptető rendelkezések szerint még az Áe. szabályait kell alkalmazni. 
A Ket. 15. § (1) bekezdése értelmében ügyfél az a természetes vagy jogi személy, továbbá jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet, akinek (amelynek) jogát, jogos érdekét vagy jogi helyzetét az ügy érinti, akit (amelyet) hatósági ellenőrzés alá vontak, illetve akire (amelyre) nézve - tulajdonát, jogait és vagyontárgyait is ideértve - a hatósági nyilvántartás adatot tartalmaz. Ugyanezen szakasz (2) bekezdése előírja, hogy ha „jogszabály másként nem rendelkezik, a létesítménnyel kapcsolatos, illetve a tevékenység engedélyezésére irányuló eljárásban ügyfél a hatásterületen levő valamennyi ingatlan tulajdonosa és az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogszerű használója”. Az ügyfélkör ilyenkénti meghatározása feltehetően megoldja majd azon visszatérő problémát is, hogy mivel a környezeti hatástanulmányhoz kötött tevékenységek hatása túlterjedhet a közvetlen szomszédos ingatlanok határain, így az „ügyfélkör” is az utca túloldalán lévő ingatlanokra is, azaz a konkrét bejelentő, akinek érdekét sérti, vagy sértheti a hatóság döntése, ügyfélként vesz részt a hatósági eljárásban.   A 29. § (1) bekezdés alapján a kérelemre indult eljárásban az ismert ellenérdekű, illetve érintett ügyfelet a kérelem beérkezésétől számított öt napon belül értesíteni kell. Ha pedig az ügy egyébként jelentős számú ügyfelet érint, az ügyfeleket az eljárás megindításáról hirdetményi úton, továbbá közhírré tétel útján (helyben szokásos módon, a helyi lapban stb.) kell értesíteni. A hirdetménynek, illetve a közleménynek tartalmaznia kell a tervezett létesítmény, tevékenység rövid ismertetését és a hatásterület határait.
Szükségesnek tartom felhívni a figyelmet arra, hogy az Alkotmánybíróság 72/1995.(XII.15) AB számú határozatában elvi éllel szögezte le: "Az államigazgatási eljárást szabályozó törvények nem biztosítanak sem jogorvoslati lehetőséget, sem más hatékony jogi eszközt – még a kérelemre indult eljárásokban sem – az ügyfélnek arra, hogy a közigazgatási határozat meghozatalát – a jogszabályokban előírt elintézési határidő huzamos idejű elmulasztása okán – kikényszeríthesse. (…) Nincs alanyi joga a kérelmezőnek arra, hogy a közigazgatás hallgatása esetén ügyének eldöntése érdekében valamilyen jogorvoslattal élhessen. A döntés hiánya miatt nem nyújthat be fellebbezést, s nem kérhet bírósági felülvizsgálatot sem. A közigazgatási eljárásban az ügyintézési határidők betartásának garanciális jelentősége van. Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás – adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama – előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. (...) Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos magán- és - közvetlenül vagy közvetve - közérdeket szolgál.” 
Szintén fontosnak tartom felhívni a vizsgált eljárásokban résztvevő hatóságok figyelmét az Alkotmánybíróság 28/1994. (V. 20.) AB határozatára, mely szerint „A környezetvédelemhez való jog (…) elsősorban önállósult és önmagában vett intézményvédelem, azaz olyan sajátos alapjog, amelynek az objektív, intézményvédelmi oldala túlnyomó és meghatározó. A környezethez való jog az állam környezetvédelemre vonatkozó kötelességei teljesítésének garanciáit emeli az alapjogok szintjére, beleértve a környezet elért védelme korlátozhatóságának feltételeit is. E jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.”	Ugyancsak ez a határozat rögzíti, hogy „Itt tehát az alanyi jogok feladatát is jogalkotási és szervezési garanciákkal kell az államnak pótolnia. Ezért a jogalkotás garanciális szerepe nem egyszerűen csupán fontosabb a környezetvédelemben, mint az olyan alkotmányos jogoknál, ahol a bíróság (Alkotmánybíróság) közvetlen alapjogvédelmet adhat vagy alanyi jogi igényeket ismerhet el, hanem – a dogmatikai lehetőségek határai közt – mindazokat a garanciákat is nyújtania kell, amelyeket az Alkotmány egyébként az alanyi jogok tekintetében biztosít.”
Az Alkotmány 18. §-a kimondja: „A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.” Ennek megteremtésében az államnak – ezen belül a környezetvédelmi tárcának és intézményeinek – nélkülözhetetlen feladata van. Az egészséges környezethez való jog mai formájában tehát jellemezően a környezetvédelmi hatóságok fokozott felelősségében ölt testet, mely szervek feladata, hogy eljárásaik során a környezet (melynek része az épített környezet is!) érdekeit nézzék, illetve juttassák érvényre. 

Ajánlás
A mulasztásból eredő visszásság megszüntetése érdekében az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 21. §-a alapján felkérem Kápolnásnyék Község Önkormányzatának jegyzőjét, hogy soron kívül járjon el a panaszos végrehajtási kérelme ügyében; és figyelemmel arra, hogy az építésügyi hatóság kötelezettje a helyi önkormányzat képviselője és házastársa, kérje más eljáró hatóság kijelölését.
A Közép-Dunántúli Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség és Fejér Megyei Állategészségügyi és Élelmiszerellenőrző Állomás igazgatóját arra kérem, hogy soron kívül küldjék meg az egységes környezethasználati engedélyt, illetőleg a működési engedélyt megadó határozatot a panaszosnak, biztosítva részére a jogorvoslat lehetőségének igénybevételét
Felhívom a Fejér Megyei Közigazgatási Hivatal és valamennyi megszólított szerv vezetőjét, hogy intézkedjenek hivatalukban a jogszabályok maradéktalan megtartatásáról.
Figyelemmel arra, hogy hivatalomban több környezetvédelmi és más hatóság eljárását kifogásoló, hasonló jellegű ügy vizsgálata van folyamatban, a jelentést tájékoztatásul megküldöm a Környezetvédelmi és Vízügyi miniszternek, valamint az Országos Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Főfelügyelőség vezetőjének.

Budapest, 2006. július 10.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
2. § (1) A közigazgatási szervek eljárásukban következetesen érvényre juttatják a törvényességet, demokratizmust és humanizmust.
(2) A közigazgatási szervek előmozdítják a jogok érvényesülését és a kötelességek teljesítését, az állampolgári fegyelem megszilárdítását.
(6) Az ügyfelet az államigazgatási eljárásban megilleti a nyilatkozattétel és a jogorvoslat joga, köteles viszont legjobb tudomása szerint, jóhiszeműen közreműködni. Mindezek érdekében az eljáró szerv az ügyfelet jogairól és kötelességeiről tájékoztatja.
3. § (1) A közigazgatási szerv eljárása során államigazgatási ügyben e törvény rendelkezéseit kell alkalmazni.
(3) E törvény alkalmazása szempontjából államigazgatási ügy minden olyan ügy, amelyben a közigazgatási szerv az ügyfelet érintő jogot vagy kötelességet állapít meg, adatot igazol, nyilvántartást vezet, vagy hatósági ellenőrzést végez.
(4) Ügyfél az a magánszemély, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, amelynek jogát vagy jogos érdekét az ügy érinti. Az ügyfél jogai megilletik azt a szervet, amelynek feladatkörét az ügy érinti.
19. § (1) A köztisztviselő a saját ügyének elintézésében nem vehet részt.
(3) Az eljárásban nem vehet részt köztisztviselőként az, akitől az ügy tárgyilagos megítélése nem várható el.
(5) Ha a kizárási ok a közigazgatási szerv vezetőjével, illetőleg a polgármesterrel, a főpolgármesterrel, a jegyzővel, a fővárosi főjegyzővel, a megyei jogú város kerületi hivatalának vezetőjével vagy a polgármesteri hivatal köztisztviselőjével szemben merül fel, az ügyben - jogszabály eltérő rendelkezése hiányában - a felettes szerv által kijelölt köztisztviselő vagy hatóság jár el.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
54. § E törvény rendelkezéseit a hatósági ellenőrzésre az e fejezetben szabályozott eltérésekkel kell alkalmazni.
55. § A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó feladatok végrehajtása érdekében hatósági ellenőrzést végez.
56. § A hatósági ellenőrzésről az ügyfelet előzetesen értesíteni kell, kivéve ha az előzetes értesítés az ellenőrzés eredményességét veszélyeztetné. Ilyen esetben a jelenlevő ügyfelet az ellenőrzés megkezdésekor szóban kell értesíteni.
62. § (1) Az ügyfél az ügy érdemében hozott első fokú határozat ellen fellebbezhet. A fellebbezés joga megilleti azt is, akire a határozat rendelkezést tartalmaz.
(2) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fellebbezést a határozat közlésétől számított tizenöt napon belül lehet előterjeszteni.
(3) Az érdemi döntést megelőző határozat és a szakhatóság állásfoglalása csak az érdemi határozat elleni fellebbezésben támadható meg, kivéve ha a külön fellebbezést jogszabály megengedi. Bírságot kiszabó határozat ellen fellebbezésnek van helye.
(4) A fellebbezésre jogosult a fellebbezési határidőn belül a fellebbezésről lemondhat.
63. § (1) A fellebbezésnek a határozat végrehajtására halasztó hatálya van, kivéve ha a közigazgatási szerv a határozat azonnali végrehajtását rendelte el.
66. § (1) A fellebbezésről a felettes közigazgatási szerv határoz.
72. § (1) Az ügyfél, illetőleg a törvényes érdekeiben sérelmet szenvedett fél jogszabálysértésre hivatkozva - ha törvény ettől eltérően nem rendelkezik -, az államigazgatási ügy érdemében hozott határozat felülvizsgálatát a határozat közlésétől számított harminc napon belül keresettel kérheti a bíróságtól.
(2) Bírósági felülvizsgálatra csak akkor kerülhet sor, ha az államigazgatási eljárásban az ügyfél a fellebbezési jogát kimerítette vagy a fellebbezés kizárt.
(3) A keresetlevél benyújtásának a határozat végrehajtására halasztó hatálya van, azonban a közigazgatási szerv határozatát a közérdekre, vagy az ügyfél nyomós érdekére tekintettel azonnal végrehajthatóvá nyilváníthatja. A fél a keresetlevélben a végrehajtás felfüggesztését kérheti.
78. § (1) A határozat végrehajtását - ha jogszabály másként nem rendelkezik - az első fokon eljárt közigazgatási szerv rendeli el.
(2) A közigazgatási szerv a hivatalból lefolytatott eljárás esetén a végrehajtást - ha feltételei megvannak - köteles hivatalból haladéktalanul elrendelni; egyébként a végrehajtást a jogosult kérelmére tizenöt napon belül rendeli el.
81. § Ha a végrehajtás meghatározott cselekmény elvégzésére (ingatlan birtokba adására, lakás kiürítésére stb.) vagy meghatározott magatartásra (a továbbiakban: meghatározott cselekményre) irányul, a végrehajtást az a legalsóbb fokú közigazgatási szerv foganatosítja, amelynek illetékességi területén a kötelezett lakása vagy székhelye, illetőleg az ingatlan van. Ha nem a végrehajtást elrendelő közigazgatási szerv jogosult a foganatosításra, e célból az illetékes szervet kell megkeresni.
82. § (1) A végrehajtás módjáról a végrehajtást foganatosító közigazgatási szerv határoz. Így
a) a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégeztetheti, vagy feljogosíthatja a jogosultat, hogy a meghatározott cselekményt a kötelezett költségére és veszélyére elvégezze, illetőleg mással elvégeztesse; mindezekben az esetekben a kötelezettet az előreláthatólag felmerülő költség előlegezésére kötelezheti;
b) a jogosult kívánságára a kötelezettet a szolgáltatás pénzegyenértékének megfizetésére kötelezheti;
c) a kötelezettel szemben bírságot szabhat ki, amelynek összege százezer forintig terjedhet;
d) a rendőrség közreműködésével kényszerítheti ki a meghatározott cselekményt; a rendőrség a reá vonatkozó jogszabályokban megállapított kényszerítő intézkedéseket (eszközöket) alkalmazhatja.
(2) Ha a kötelezett jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező más szervezet, az (1) bekezdés c) pontjában említett bírságot az intézkedésre kötelezett személlyel, ennek hiányában a szervezet vezetőjével szemben kell kiszabni.
(3) Ha a kötelezett a bírságot kiszabó határozatban közölt határidő alatt nem teljesítette kötelezettségét, a bírság ismételten kiszabható.
86. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a határozat jogerőre emelkedésétől számított három év eltelte után nincs helye végrehajtásnak.
(2) A végrehajtás elévülését bármely végrehajtási cselekmény megszakítja.

1995. évi LIII. törvény a környezet védelmének általános szabályairól (Kvtv.)
1. § (1) A törvény célja az ember és környezete harmonikus kapcsolatának kialakítása, a környezet egészének, valamint elemeinek és folyamatainak magas szintű, összehangolt védelme, a fenntartható fejlődés biztosítása.
a) az élő szervezetek (életközösségeik) és a környezet élettelen elemei, valamint azok természetes és az emberi tevékenység által alakított környezetére;
b) az e törvényben meghatározottak szerint, a környezetet igénybe vevő, terhelő, veszélyeztető, illetőleg szennyező tevékenységre.
(2) A törvény hatálya azokra a természetes és jogi személyekre, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekre terjed ki
a) akik vagy amelyek az (1) bekezdés a) pontja szerinti környezettel kapcsolatban jogokkal rendelkeznek, illetve akiket vagy amelyeket kötelezettségek terhelnek;
b) akik vagy amelyek az (1) bekezdés b) pontja szerinti tevékenységet folytatnak (a továbbiakban: környezethasználó).
4. § E törvény alkalmazásában
a) környezeti elem: a föld, a levegő, a víz, az élővilág, valamint az ember által létrehozott épített (mesterséges) környezet, továbbá ezek összetevői;
b) környezet: a környezeti elemek, azok rendszerei, folyamatai, szerkezete;
i) környezethasználat: a környezetnek vagy valamely elemének igénybevételével, illetőleg terhelésével járó hatósági engedélyhez kötött tevékenység;
n) hatásterület: az a terület vagy térrész, ahol jogszabályban meghatározott mértékű környezetre gyakorolt hatás a környezethasználat során bekövetkezett vagy bekövetkezhet;
o) érintett: azon személy, szervezet, aki vagy amely a hatásterületen él, tevékenykedik;
z) környezetvédelem: olyan tevékenységek és intézkedések összessége, amelyeknek célja a környezet veszélyeztetésének, károsításának, szennyezésének megelőzése, a kialakult károk mérséklése vagy megszüntetése, a károsító tevékenységet megelőző állapot helyreállítása.
6. § (1) A környezethasználatot úgy kell megszervezni és végezni, hogy
a) a legkisebb mértékű környezetterhelést és igénybevételt idézze elő;
b) megelőzze a környezetszennyezést;
c) kizárja a környezetkárosítást.
(3) A megelőzés érdekében a környezethasználat során a leghatékonyabb megoldást, továbbá a külön jogszabályban meghatározott tevékenységek esetén az elérhető legjobb technikát kell alkalmazni.
13. § (1) Minden környezeti elemet önmagában, a többi környezeti elemmel alkotott egységben és az egymással való kölcsönhatás figyelembevételével kell védeni. Igénybevételüket és terhelésüket ennek megfelelően kell szabályozni.
74. § (1) A felügyelőség az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében - teljes körű vagy részleges - felülvizsgálatra kötelezheti a 73. § (1) bekezdésében meghatározott esetben, továbbá kötelezi, ha környezetveszélyeztetést, illetve környezetszennyezést észlel.
(2) A felügyelőség az érdekeltet tevékenysége környezetre gyakorolt hatásának feltárása érdekében - teljes körű vagy részleges - felülvizsgálatra kötelezi akkor is, ha
c) a környezetvédelmi engedélyhez, illetőleg egységes környezethasználati engedélyhez kötött tevékenységet ilyen engedély nélkül kezdett meg vagy folytat;
79. § (1) A felülvizsgálat eredménye alapján a felügyelőség
a) engedélyezi a tevékenység folytatását (a továbbiakban: működési engedély);
b) az engedély megadásával egyidejűleg a szükséges környezetvédelmi intézkedések megtételére kötelezi az érdekeltet, ideértve a 72. § (1) bekezdés b) pontjában foglalt biztosítékadási és céltartalék képzési kötelezettségeket is;
80. § A 74. § (2) bekezdésének c) pontja esetén - a nyilvánosság bevonásának biztosítása érdekében - a felügyelőség köteles közmeghallgatást tartani.

193/2001. (X. 19.) Korm. rendelet az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás részletes szabályairól (EKHE rendelet) 
1. § A rendelet hatálya
a) az 1. számú mellékletben meghatározott tevékenységekre és létesítményekre (a továbbiakban együtt: tevékenység), ideértve azok létesítését és működtetését, kivéve, amelyeket kutatásra, fejlesztésre, valamint új termékek és folyamatok tesztelésére használnak,
b) az a) pont szerinti tevékenységet folytató környezethasználókra (a továbbiakban: környezethasználó)
terjed ki.
2. § E rendelet alkalmazásában
a) új tevékenység: minden, a rendelet hatálybalépését követően engedélyezett tevékenység;
b) a meglévő tevékenység: az a tevékenység, amelyet e rendelet hatálybalépése előtt engedélyeztek;
c) létesítmény: minden olyan helyhez kötött műszaki egység, ahol egy vagy több, az 1. számú mellékletben felsorolt tevékenység vagy bármely más, azzal közvetlenül együtt járó tevékenység folyik, illetőleg amely műszakilag kapcsolódik az adott telephelyen folytatott tevékenységhez, és amely szennyezőanyag-kibocsátással jár, vagy szennyező hatású;
d) jelentős változtatás: az üzemeltetésben, annak körülményeiben, funkciójában, a létesítmény kiterjedésében, termelési kapacitásában bekövetkezett, illetve végrehajtott olyan módosítás, amely a tevékenység környezetre, vagy az emberi egészségre gyakorolt hatását befolyásolja.
3. § (1) A környezethasználónak a környezetszennyezés megelőzése, illetőleg a környezet terhelésének csökkentése érdekében az elérhető legjobb technika alkalmazásával intézkednie kell:
a) a tevékenység folytatásához szükséges, környezetterhelést okozó anyag felhasználásának csökkentéséről;
b) a tevékenységhez szükséges anyag és energia hatékony felhasználásáról;
c) a kibocsátás megelőzéséről, illetőleg az elérhető legkisebb mértékűre történő csökkentéséről;
d) a hulladékképződés megelőzéséről, illetőleg a keletkező hulladék mennyiségének és veszélyességének csökkentéséről, a hulladék hasznosításáról, ártalmatlanításáról;
e) a környezeti hatással járó balesetek megelőzéséről, és ezek bekövetkezése esetén a környezeti következmények csökkentéséről;
f) a tevékenység felhagyása esetén a környezetszennyezés, illetve környezetkárosítás megakadályozásáról, valamint az esetlegesen károsodott környezet helyreállításáról.
(2) Az elérhető legjobb technika alkalmazására vonatkozó külön jogszabály rendelkezései szerint a területi környezetvédelmi hatóság (a továbbiakban: környezetvédelmi hatóság) - a 2. számú mellékletben foglaltak figyelembevételével - állapítja meg a környezethasználó számára alkalmazandó elérhető legjobb technikát. A környezetvédelmi hatóság az elérhető legjobb technika meghatározásához a környezethasználóval szakmai konzultációt folytat.
Meglévő tevékenységgel kapcsolatos szabályok
6. § (1) A környezetvédelmi hatóság az e rendelet hatálya alá tartozó meglévő tevékenység esetén a környezethasználót az egységes környezethasználati engedély megszerzése érdekében teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálat elvégzésére kötelezi.
(2) A teljes körű környezetvédelmi felülvizsgálat során a Kvt.-ben (Ktv. 75. §) meghatározottakon túl e rendelet szabályait megfelelően alkalmazni kell.
7. § Az egységes környezethasználati engedély megszerzésére irányuló eljárásban a környezetvédelmi hatóság szakhatóságként
a) minden esetben bevonja a 4. számú melléklet 1 pontjában,
b) hatásköri érintettség esetén bevonja a 4. számú melléklet 2. pontjában
meghatározott szakhatóságokat.
8. § (1) A környezetvédelmi hatóság hatáskörébe tartozó - külön jogszabályban meghatározott - engedélyeket megadottnak kell tekinteni, ha a környezetvédelmi hatóság az egységes környezethasználati engedély megadásáról döntött.
9. § (1) Az egységes környezethasználati engedély meghatározott időre, de legalább 5 évre adható meg.
(2) Az engedélyben foglalt követelményeket és előírásokat legalább 5 évente a környezetvédelmi felülvizsgálatra vonatkozó szabályok szerint, valamint figyelemmel a 6. § (2) bekezdésében foglaltakra felül kell vizsgálni.
(3) Az egységes környezethasználati engedélyben foglaltak környezetvédelmi felülvizsgálatát a környezetvédelmi hatóság akkor is elvégzi, ha
a) a kibocsátások mennyiségi vagy minőségi változása miatt új kibocsátási határértékek megállapítása szükséges, vagy a környezethasználó - tevékenységében - jelentős változást kíván végrehajtani;
b) az elérhető legjobb technikában bekövetkezett jelentős változás következtében új kibocsátási határértékek követelmények előírása szükséges;
(4) Az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás lefolytatásának határideje 90 nap, amely egy alkalommal 30 nappal meghosszabbítható.
(5) A környezetvédelmi hatóság az egységes környezethasználati engedélyt - hivatalból vagy kérelemre - módosíthatja, ha az engedélyezéskor fennálló feltételek megváltozása a korábban kiadott engedély visszavonását nem teszi szükségessé.
10. § (1) A környezetvédelmi hatóság
a) a 4. § (2) bekezdése szerinti eljárása során a kérelmet megküldi a telepítés helye szerinti települési önkormányzat jegyzőjének;
b) a telepítési hellyel szomszédos, továbbá a hatásterületen lévő, a kibocsátással érintett települési (fővárosban a kerületi) önkormányzat jegyzőjét értesíti az előtte folyó eljárásról, mellékelve a közérthető összefoglalót.
(2) Az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott települési önkormányzat jegyzője hirdetményt tesz közzé az iratok megérkezését követő öt napon belül, tizenöt napig kifüggesztéssel vagy közterületen való közzététellel, illetőleg a helyben szokásos egyéb módon.
(3) A hirdetménynek tartalmaznia kell
b) azt, hogy a kérelem hol és mikor tekinthető meg;
c) felhívást arra, hogy a (2) bekezdésben meghatározott határidőig az önkormányzat jegyzőjénél vagy a környezetvédelmi hatóságnál a kérelem tartalmára vonatkozóan, írásbeli észrevételt lehet tenni.
(4) A környezetvédelmi hatóság a 4. § (3) bekezdése szerinti eljárása során a környezetvédelmi engedélyre való jogosultságot megállapító, valamint az eljárás megindításáról szóló határozatát, valamint az esetleges kiegészítő adatszolgáltatást megküldi az (1) bekezdés a) és b) pontjában meghatározott települési önkormányzat jegyzőjének.
(6) A települési önkormányzat jegyzője az észrevételeket legkésőbb a hirdetmény levételét követő öt napon belül megküldi a környezetvédelmi hatóságnak, amely ezeket, továbbá a közvetlenül nála benyújtott észrevételeket eljuttatja a kérelmezőnek, aki ezekre vonatkozó álláspontját a környezetvédelmi hatósághoz továbbítja.
(7) A környezetvédelmi hatóság a döntéshozatal előtt az észrevételeket a szakhatóságok bevonásával érdemben vizsgálja. Az észrevételek értékelését a környezetvédelmi hatóság határozatának indokolásában ismerteti. Az értékelés magában foglalja az észrevételek ténybeli megítélését, szakterületi elemzését és a jogi következtetéseket.
11. § (1) Az egységes környezethasználati engedélyről szóló határozatot a környezetvédelmi hatóság a határozat kiadmányozását, az eljárásban részt vett települési önkormányzat jegyzője annak kézhezvételét követően tizenöt napon át közszemlére teszi.
(2) Az eljárásban részt vett települési önkormányzat jegyzője tájékoztatást ad - külön jogszabály rendelkezései szerint - az egységes környezethasználati engedélyezési eljárás irataiba történő betekintés módjáról.
1. számú melléklet a 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelethez
Az egységes környezethasználati engedélyhez kötött tevékenységek listája
A megadott (termelési) küszöbértékek általában a termelési vagy a kibocsátási kapacitásokra vonatkoznak. Amennyiben egy üzemeltető több, azonos jellegű tevékenységet végez azonos létesítményben (pl. „Vasfémek” feldolgozására szolgáló létesítmények) vagy azonos telephelyen, akkor ezen tevékenységek kapacitásának összegét kell figyelembe venni a küszöbértékkel történő összehasonlításnál.
11. Nagy létszámú állattartás
Létesítmények intenzív baromfi- vagy sertéstenyésztésre, több mint
a) 40 000 férőhely baromfi számára,
2. számú melléklet az 193/2001. (X. 19.) Korm. rendelethez
Az elérhető legjobb technika meghatározásának szempontjai
Az elérhető legjobb technika meghatározásánál figyelembe kell venni különösen a következő szempontokat, az intézkedés valószínű költségeit és előnyeit, továbbá az elővigyázatosság és a megelőzés alapelveit is:
1. kevés hulladékot termelő technológia alkalmazása,
2. kevésbé veszélyes anyagok használata,
7. az új, illetve a meglévő létesítmények engedélyezésének időpontjai,
10. annak igénye, hogy a kibocsátások környezetre gyakorolt hatását és ennek kockázatát a minimálisra csökkentsék vagy megelőzzék,

1997. évi LXXVIII. törvény az épített környezet alakításáról és védelméről (Étv.) 
34. § (1) Telekalakításhoz, építmény, építményrész, épületegyüttes megépítéséhez, átalakításához, bővítéséhez, felújításához, helyreállításához, korszerűsítéséhez, lebontásához, elmozdításához, illetve használatbavételéhez, fennmaradásához vagy a rendeltetésének megváltoztatásához (a továbbiakban együtt: építési munka) a jogszabályokban meghatározott esetekben az építésügyi hatóság engedélye szükséges.
36. § Építésügyi hatósági engedély a jogszabályok keretei között akkor adható, ha
a) a tervezett építés a 18-19. §-okban, a 31. §-ban előírt, illetve a külön jogszabályban kötelezővé tett nemzeti szabvány szerinti követelményeknek megfelel,
b) a tervezett építés az egyes építmények és területek védettségét elrendelő vagy azokra különleges feltételeket megállapító jogszabályoknak, az előzetes hatósági eljárásokban tisztázódott szakhatósági követelményeknek és az érdekelt szakhatóságok hozzájárulásában foglalt eseti előírásoknak megfelel,
c) az építmény megépítése, tervezett használata, fenntartása nem okoz a környezetében olyan káros hatást, amely a terület rendeltetésének megfelelő mértéket meghaladná, az állékonyságot, az életet és egészséget, a köz- és vagyonbiztonságot veszélyeztetné, vagy a közérdeket egyéb módon sértené,
37. § (1) Az építésügyi hatóság engedélye egyben - az engedélybe foglalt szakhatósági előírások vonatkozásában - szakhatósági engedély is, amely azonban nem menti fel az építtetőt a külön jogszabályok szerint szükséges más hatósági engedélyek megszerzésének kötelezettsége alól.
38. § (1) Építési munkát - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik - csak a jogerős és végrehajtható építési engedélynek, továbbá a hozzá tartozó, jóváhagyott - engedélyezési záradékkal ellátott - terveknek és egyéb okiratoknak, valamint jogszabályban meghatározott esetekben az ezek alapján készített műszaki megvalósítási terveknek megfelelően szabad végezni.
44. § (1) Az építtetőnek minden olyan építményre, építményrészre, amelyre építési engedélyt kellett kérnie - ha jogszabály eltérően nem rendelkezik -, annak használatbavétele előtt használatbavételi engedélyt is kell kérnie. A kérelem elbírálásához szükséges a jogszabályban meghatározott esetekben az érdekelt szakhatóságok, az érintett infrastruktúrahálózatot működtető közüzemek és a kéményseprő (építésügyi szakértő) nyilatkozata, valamint az építési napló részét képező, a felelős műszaki vezetők jogszabályban meghatározott nyilatkozatai arról, hogy az építmény, építményrész (önálló rendeltetési egység), elvégzett szakmunka a jogerős és végrehajtható építési engedélynek és a hozzá tartozó jóváhagyott engedélyezési tervnek megfelel, rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas. Amennyiben az építőipari kivitelezési tevékenységet több kivitelező végezte, az építtető vagy annak helyszíni megbízottja köteles gondoskodni arról, hogy az összes felelős műszaki vezetői nyilatkozat - a használatbavételi engedélyezési eljárás során - az építésügyi hatóság rendelkezésére álljon.
(2) A használatbavételi engedélyt meg kell adni, ha az építményt vagy egy részét - építési engedélyhez kötött építési munka esetén - az engedélynek megfelelően, rendeltetésszerű és biztonságos használatra alkalmas módon építették meg.
48. § (1) Ha az építményt, építményrészt szabálytalanul építették meg, az építésügyi hatóság arra - az építtető vagy az ingatlannal rendelkezni jogosult kérelme alapján - fennmaradási engedélyt ad, ha a 18-19. §-okban és a 31. §-ban meghatározott feltételek fennállnak vagy megteremthetők és az építtető az építési jogosultságát igazolta. Ha az építményt, építményrészt építésügyi hatósági engedély nélkül bontották le az építésügyi hatóság azt - határozattal - tudomásul veszi.
(2) Fennmaradási engedély az (1) bekezdésben foglaltak érvényesítése mellett kiadható akkor is, ha
a) az építmény, építményrész átalakítással szabályossá tehető, vagy
b) a szabálytalansággal okozott érdeksérelem jelentéktelen, közérdeket nem sért, vagy a hatóság által meghatározott határidőn belül elhárítható.
(3) Az építésügyi hatóság az építtetőt - kérelem hiányában - a fennmaradási engedély iránti kérelem benyújtására felhívhatja, vagy az eljárást hivatalból az építtető költségére lefolytathatja.
(4) A fennmaradási engedély - építésügyi bírság kiszabása, illetőleg az (1)-(2) bekezdés szerinti szükségszerű átalakítás kötelezettségének és határidejének egyidejű megállapítása mellett - meghatározott időre szóló, visszavonásig érvényes (határozatlan időre szóló) vagy végleges jellegű lehet.
(5) A fennmaradási engedély egyben az építményre vonatkozó használatbavételi engedély is, amennyiben ennek feltételei fennállnak. Az építményrészre vonatkozó fennmaradási engedély megadásával egy időben az építésügyi hatóságnak rendelkeznie kell az építmény befejezésére vonatkozó továbbépítésről is. Az építmény építési munkáinak teljes befejezése után a 44. § előírásai szerinti használatbavételi engedélyezési eljárást kell lefolytatni.
(8) Az építésügyi hatóság az (1)-(7) bekezdés alapján a szabálytalanság tudomásra jutásától számított egy éven belül, legkésőbb azonban az építés befejezésétől - ha nem állapítható meg - az építmény használatbavételétől számított tíz éven belül intézkedhet. A (6) bekezdésben foglaltak és az új eljárás lefolytatása esetén az egyéves időtartam kezdetét a meghatározott idő elteltétől, valamint az engedély visszavonásától, az átalakítási kötelezettségre előírt teljesítési határidő lejártától, illetőleg az új eljárás lefolytatását elrendelő jogerős határozat keltétől kell számítani.
(9) Kérelemre a fennmaradási engedély kiadása nem tagadható meg a (8) bekezdésben meghatározott intézkedési idő letelte miatt. Ebben az esetben átalakítási kötelezettséget előírni és építésügyi bírságot megállapítani nem lehet.

253/1997. (XII. 20.) Korm. rendelet az országos településrendezési és építési követelményekről (OTÉK)
1. § (1) Területet felhasználni, továbbá telket alakítani, építményt, építményrészt, épületegyüttest építeni, átalakítani, bővíteni, felújítani, helyreállítani, korszerűsíteni és lebontani, elmozdítani, a rendeltetését megváltoztatni (a továbbiakban együtt: építési munka) és ezekre hatósági engedélyt adni e rendelet és mellékletei, valamint a helyi településrendezési eszközök (a helyi építési szabályzat és a szabályozási terv) rendelkezései szerint szabad.
4. § (1) A szabályozási tervben, a helyi építési szabályzatban kell meghatározni, megállapítani az Étv. 12. §-ának (5) bekezdésében és 13. §-ának (2) bekezdésében előírtakat. A terület-felhasználási egységeket az e rendelet rendelkezéseinek megfelelően építési övezetekre, illetőleg övezetekre kell tagolni.
7. § (1) A terület-felhasználási egységek területeit közterületekre és egyéb (közterületnek nem minősülő) területekre, továbbá azokat beépítésre szánt területek esetén építési övezet(ek)be, beépítésre nem szánt területek esetén övezet(ek)be kell sorolni.
(2) Az építési övezeteket, övezeteket a meglévő és/vagy tervezett szerepkörük, beépítettségük és karakterbeli különbségeik alapján és úgy kell besorolni, hogy az azokon belüli - azonos helyzetben lévő - telkeket azonos értékű építési jogok és kötelezettségek illessék meg.
36. § (5) Az állattartás céljára szolgáló épületek, helyiségek és melléképítmények építési telken való elhelyezésénél irányadó védőtávolságokat és más építési feltételeket - a közegészségügyi és az állategészségügyi, továbbá a környezetvédelmi követelmények meghatározásával - az állattartásról szóló helyi önkormányzati rendeletben kell megállapítani. A helyi rendelet kiadásáig az említett követelményeket az egészségügyi szakhatóság eseti előírása alapján kell meghatározni.

40/1997. (XII. 21.) KTM rendelet az építésügyi hatósági kötelezési eljárásról
4. § (1) Az építésügyi hatóság határozattal kötelezettséget akkor állapíthat meg, ha az érintett a jogszabályban és végrehajtható hatósági határozatban előírt kötelezettségét önként nem teljesítette.
6. § Az építésügyi hatóság a kötelezettséget megállapító érdemi határozat azonnali végrehajtását akkor rendelheti el, ha az életveszély miatt vagy a közbiztonság érdekében szükséges, illetőleg az azonnali végrehajtás elmaradása jelentős vagy helyrehozhatatlan kárral járna. Ilyen esetben az esetleges fellebbezésnek a határozat végrehajtására nincs halasztó hatálya [Áe. 63. § (2) bek.].
10. § (1) Az Étv. 29. §-ának (6) bekezdése alapján az építésügyi hatóság az elrendelt jogerős és végrehajtható kötelezettségnek az ingatlan-nyilvántartásba történő bejegyzését a földhivataltól
a) köteles kérni, ha a kötelezettség teljesítésére egy évet meghaladó időtartamot állapított meg, illetőleg
b) kérheti az a) pont alá nem tartozó olyan egyéb esetben, amikor annak megismerése és nyilvános tanúsítása harmadik személyek számára is szükséges.
(2) Az építésügyi hatóság köteles a kötelezettség teljesítése esetén a bejegyzés törlése iránt 30 napon belül intézkedni.

46/1997. (XII. 29.) KTM rendelet az egyes építményekkel, építési munkákkal és építési tevékenységekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokról (KTM rendelet)
1. § (1) A rendelet hatálya kiterjed minden - a (2) bekezdésben nem említett - építményre, építményrészre, épületegyüttesre (a továbbiakban együtt: építmény), - a telekalakítás kivételével - az Étv. 34. § (1) bekezdés szerinti építési munkára, továbbá a 9. §-ban meghatározott egyéb építési tevékenységre (a továbbiakban együtt: építési tevékenység), tekintet nélkül annak rendeltetésére, állandó vagy ideiglenes jellegére, továbbá anyagára, illetőleg építési módjára.
2. § (1) A rendelet hatálya alá tartozó építési tevékenység végzéséhez - a 37. § (1) bekezdésben meghatározottak kivételével - az e rendeletben felsorolt esetekben az Étv. 52. § (2)-(3) bekezdésben meghatározott illetékességgel rendelkező építésügyi hatóság (a továbbiakban: építésügyi hatóság) engedélye szükséges.
5. § (2) Az elvi építési, az építési, a bontási, a fennmaradási, a használatbavételi és a rendeltetés megváltoztatási engedély megadásáról vagy megtagadásáról rendelkező határozatot kézbesítés útján közölni kell az ügyben ügyfélnek minősülő magánszemélyekkel, jogi személyekkel, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezetekkel és szervekkel, így különösen:
b) a közvetlenül szomszédos - a határozattal érintett ingatlannal közös határvonalú (telekhatárú) - építési telkekkel rendelkezni jogosultakkal,
7. § (1) Az építményekkel kapcsolatos építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokban a 2. számú mellékletben felsorolt és aszerint az adott esetben érdekelt szakhatóságok működnek közre. Az építésügyi hatóság az építésügyi hatósági engedélyezési eljárásokban szakhatósági állásfoglalást igénylő kérdésekben csak az érdekelt szakhatóság hozzájárulásának figyelembevételével rendelkezhet. A szakhatóságok hozzájárulását, állásfoglalását (a továbbiakban együtt: hozzájárulás) megkeresés útján az építésügyi hatóság szerzi be. A szakhatóságokhoz intézett megkereséshez csatolni kell a hozzájárulás megadásához szükséges mellékleteket.
(3) A szakhatóságok hozzájárulása a hatáskörükbe tartozó szakkérdésekre, illetve az általános érvényű jogszabályokban és a helyi építési szabályzatban, településrendezési tervekben nem érintett egyéb, a szakhatóság hatáskörét érintő kérdések vizsgálatára terjed ki. A szakhatóságok hozzájárulásának a szakterületükre vonatkozó jogszabályokon kell alapulniuk.
9. § (1) A következő építési tevékenységek csak építési engedély alapján végezhetőek:
a) építmény építése, bővítése, elmozdítása, kivéve:
f) a telek természetes terepszintjének tartós, végleges jellegű megváltoztatása a telekhatárok melletti 3,0 m széles sávon belül, valamint a telek egyéb részein 1,0 m-t meghaladóan;
10. § (1) A 9. § (1) bekezdésének a), b), d) és g) pontjaiban, valamint önkormányzati rendeletben ekként meghatározott építési tevékenység eredményeként megvalósult építmények csak jogerős és végrehajtható használatbavételi engedély alapján vehetők használatba.
25. § (1) Az építési engedélytől és az ahhoz tartozó építészeti-műszaki tervdokumentációtól csak újabb jogerős és végrehajtható építésügyi hatósági határozat (engedély) alapján szabad eltérni, kivéve az olyan eltéréseket, amelyek - a 9. §-ban foglaltak szerint - nem minősülnek építési engedélyhez kötött építési munkának.
(3) Az eltérés engedélyezése során - az eltérés jellegétől függően - az építési engedély módosítható, illetőleg visszavonható, és egyidejűleg új építési engedély adható ki.
(4) Ha az eltérés a szakhatóságok előírásait, a közműveket és a kéményseprőt is érinti, az eltérés engedélyezése során az érdekelt szakhatóságok, illetőleg közművek, valamint a kéményseprő közreműködésével kell eljárni.
36. § Az építési engedélyhez kötött építési munkával járó rendeltetés megváltoztatására irányuló engedélyezési eljárásra az építési engedélyezési eljárás szabályait kell megfelelően alkalmazni.
37. § (1) Az építmény - építési engedélyhez nem kötött építési munkával járó, illetve építési munkával nem járó - rendeltetésének megváltoztatására irányuló kérelmet az 5. § (1) bekezdésében meghatározott okiratok csatolása mellett lehet előterjeszteni az Étv. 52. § (1) bekezdésében meghatározott építésügyi hatóságnál.
(2) A kérelemhez az (1) bekezdésben foglaltakon túl mellékelni kell
a) a külön jogszabályban meghatározott tervdokumentációt 4 példányban, illetőleg az adott esetben érdekelt szakhatóságok számától függően további 1-1 példányban,
b) a környezetvédelmi engedélyt 1 példányban akkor, ha a rendeltetés megváltoztatása következtében az építményben környezetvédelmi hatásvizsgálathoz kötött tevékenységet kívánnak folytatni.
(3) Az engedély iránti kérelem elbírálása során az építésügyi hatóság köteles meggyőződni arról, hogy
a) az (1) és a (2) bekezdésben foglalt mellékletek rendelkezésre állnak-e,
b) a rendeltetés tervezett megváltoztatása folytán az építmény megfelel-e az adott rendeltetés változtatást érintő településrendezési, építésügyi, környezetvédelmi, műemlékvédelmi és más jogszabályi előírásnak.
(6) Amennyiben az építésügyi hatóság az építmény rendeltetésének engedély nélküli tartós megváltoztatását állapítja meg, úgy annak elkövetőjét
a) a rendeltetéstől eltérő használat megszüntetésére, illetve
b) a rendeltetéstől eltérő használat engedélyezése iránti kérelem benyújtására
kötelezheti.

1995. évi XCI. törvény az állategészségügyről
1. § (1) A törvény hatálya kiterjed:
a) az állat - ideértve a vadon élő állatot is - (a továbbiakban: állat) tartásának, forgalmazásának, az állati eredetű termék előállításának, tárolásának, felhasználásának, forgalmazásának, az élelmiszer előállításának, tárolásának, az állati eredetű élelmiszer forgalmazásának, a takarmány előállításának, tárolásának, forgalmazásának és felhasználásának, a fertőzésközvetítő anyagoknak és eszközöknek járványügyi és higiéniai szempontból történő ellenőrzésére,
(3) Az állattenyésztésre, valamint az élelmiszer és takarmány előállítására, tárolására, felhasználására, forgalmazására, valamint az állat-egészségügyi szolgáltató tevékenység gyakorlásának feltételeire vonatkozó külön jogszabályok rendelkezéseit az e törvényben foglalt előírások figyelembevételével kell alkalmazni.
2. § E törvény alkalmazásában
1. állategészségügy: az állattartás, -forgalmazás járványügyi, gyógyászati, állathigiéniai, szaporodásbiológiai, takarmányhigiéniai feladatait, az élelmiszer-előállítás, tárolás, felhasználás járványügyi, higiéniai feladatait, valamint az állati eredetű élelmiszer-forgalmazás járványügyi és higiéniai feladatait, a zoonózisokkal kapcsolatos feladatokat, az állatgyógyászati készítmények előállításával, forgalomba hozatalával, forgalmazásával, tárolásával, felhasználásával, engedélyezésével és ellenőrzésével kapcsolatos feladatokat, valamint a felsorolt feladatok irányítását, szervezését, eszközellátását, továbbá az e feladatokkal összefüggő kutatást, képzést is magában foglaló tevékenység;
5. állathigiénia: az állat tartásának, az állati eredetű élelmiszer és állati eredetű termék előállításának, tárolásának és forgalomba hozatalának az állatbetegségekkel összefüggő követelményrendszere;
11. állati eredetű élelmiszer: az emberi táplálkozás céljára szolgáló állat, illetve annak emberi fogyasztásra alkalmas minden ehető része, terméke, nyersanyag, félkész vagy késztermék formájában;
12. állati eredetű melléktermék: az állat vagy terméke feldolgozása során keletkező, további feldolgozással hasznosítható anyag;
13. állati eredetű termék: élelmiszernek nem minősülő, az élő, a levágott vagy elhullott állatból származó hasznosítható anyag;
14. állati hulladék; az állathulla, az állati eredetű melléktermék és a hasznosíthatatlan állati eredetű anyag;
15. állati hulladék ártalmatlanná tétele: olyan eljárás, amelynek eredményeként az állati hulladék betegség terjesztésére alkalmatlanná válik, valamint a hulladék okozta környezetterhelés csökken, a környezetet veszélyeztető, szennyező, károsító hatását megszünteti, kizárja;
18. állattartó: az állat tulajdonosa, illetőleg, aki az állatot vagy állatállományt felügyeli;
19. élelmiszer-higiénia: az élelmiszer előállításának, forgalomba hozatalának a fogyaszthatóságra való alkalmassággal összefüggő követelményrendszere, az élelmiszer útján terjedő fertőzés és egyéb ártalom megelőzése és elhárítása;
37. állati eredetű termék élelmiszer-biztonsága: állat-egészségügyi és higiéniai feltétel- és eljárásrendszer, amely magában foglalja mindazon tényezők hatásának megelőzését és megszüntetését, amelyek az állati eredetű élelmiszer-előállítás folyamatában olyan változásokat idéznek elő, amelyek veszélyeztetik a fogyasztó egészségét. Ez az élelmiszer-biztonsági megítélés alapozza meg az élelmiszerrel kapcsolatos fogyaszthatósági döntést.
3. § (1) Az állat tartásánál meg kell tartani az állat-egészségügyi, a közegészségügyi, a környezetvédelmi, valamint az állatvédelmi előírásokat; ezeket érvényesíteni kell az állat szállítása, forgalmazása, az állati eredetű élelmiszer és állati eredetű termék előállítása, feldolgozása, tárolása és forgalmazása során is.
4. § (1) Állatklinika, állatkórház, állatorvosi rendelő, állatorvosi laboratórium létesítéséhez és működtetéséhez az állat-egészségügyi hatóság engedélye szükséges.
(3) Az állattartó hely létesítéséhez szükséges engedély az állat-egészségügyi hatóság szakhatósági hozzájárulásával adható ki.
5. § (1) Az állattartó köteles
a) állatának állatorvosi ellátásáról rendszeresen gondoskodni;
b) jogszabályban meghatározott fajú és létszámú állat tartása esetén állomány-nyilvántartást vezetni és az állatorvosi ellátást írásbeli szerződéssel biztosítani, az állat(ok) állat-egészségügyi felügyeletét ellátó állatorvost, illetve a települési önkormányzat jegyzőjét a tartott állatok fajáról, létszámáról, az állatok tartási helyéről és a fent felsoroltakban bekövetkezett változásról azonnal tájékoztatni;
25. § (1) A hatósági állatorvos, valamint a kerületi fő-állatorvos által hozott határozat vagy végzés ellen benyújtott fellebbezést az állomás vezetője bírálja el.
(2) Az állomás vezetője által hozott elsőfokú határozat vagy végzés ellen benyújtott fellebbezést a minisztérium bírálja el.
33. § Az állomás első fokú állat-egészségügyi hatósági jogkörében
i) engedélyezi a vágóhely, a vágóhíd, a húsbolt és egyéb élelmiszer-előállító hely, a hatósági húsbolt működését, valamint az export állatrakodók létesítését, szállítóeszköz használatát;
m) engedélyezi és ellenőrzi az élelmiszert előállító üzemekből származó, takarmányként felhasználható melléktermékek felhasználását, továbbfeldolgozását vagy kezelését;
34. § Az állomás az állat-egészségügyi követelmények érvényesítése érdekében szakhatóságként
b) hozzájárul vagy megtagadja a hozzájárulást
bc) az állattartó és -forgalmazó hely, az élelmiszert előállító és az állati eredetű élelmiszert forgalmazó hely, a takarmányelőállító, -forgalmazó és -tároló hely, a mesterséges termékenyítő-, embrióátültető-, baromfi- és halkeltető állomás, a méhanyanevelő telep létesítéséhez, átalakításához,
36. § A hatósági állatorvos
k) ellenőrzi
kd) az állati eredetű élelmiszereknek feldolgozásra és emberi fogyasztásra való alkalmasságát,
kf) az élelmiszer-előállítóknál, -forgalmazóknál a járványügyi és élelmiszer-higiéniai előírások megtartását,
38. § (1) Az élelmiszer-higiéniai kirendeltségen működő hatósági állatorvos (a továbbiakban: élelmiszer-higiénikus állatorvos)
a) ellenőrzi az üzemre, a termelési technológiára és folyamatra, a tárolásra, a forgalmazásra, valamint az ezekben részt vevő személyek számára előírt élelmiszer-higiéniai feltételek megtartását;
(2) Az élelmiszer-higiénikus állatorvos együttműködik a közegészségügyi, a környezetvédelmi hatóságokkal, valamint a fogyasztóvédelmi szervekkel.

2005. évi CLXXVI. törvény az állategészségügyről
1. § E törvény szabályozza:
a) az állat - ideértve a vadon élő állatot is - tartásának, tenyésztésének, szaporításának, szállításának, forgalmazásának, levágásának, leölésének, az élelmiszer (a szőlőtermesztésről és a borgazdálkodásról szóló 2004. évi XVIII. törvény hatálya alá tartozó termékek kivételével) és az állati eredetű termék előállításának, tárolásának, szállításának, forgalmazásának, az állati eredetű melléktermék előállításának, feldolgozásának, ártalmatlanításának (a továbbiakban együtt: állati eredetű melléktermék kezelése), gyűjtésének, tárolásának, szállításának, forgalmazásának, felhasználásának, a takarmány előállításának, tárolásának, felhasználásának, szállításának és forgalmazásának állat-egészségügyi és higiéniai feltételeit;
b) az állat egészségének megőrzésére, egészségi állapotának vizsgálatára, az állat gyógyítására vonatkozó követelményeket;
f) az a)-e) pontokban foglalt tevékenység e törvény szerinti engedélyezését, állat-egészségügyi, élelmiszer-higiéniai, -biztonsági, takarmányhigiéniai, -biztonsági ellenőrzését, a fertőzés-közvetítő anyagoknak és eszközöknek járványügyi és higiéniai szempontból történő ellenőrzését.
2. § E törvény alkalmazásában
1. állategészségügy: az állattartás, -tenyésztés, -szaporítás, -levágás, -leölés, -szállítás, -forgalmazás járványügyi, gyógyászati, állathigiéniai, szaporodásbiológiai és takarmányhigiéniai feladatainak, az élelmiszer-előállítás, -tárolás, -szállítás, -forgalmazás járványügyi és higiéniai feladatainak, az állati eredetű melléktermék kezelés, gyűjtés, tárolás, szállítás, forgalmazás, felhasználás feladatainak, a zoonózisokkal kapcsolatos feladatok, az állatgyógyászati készítmények előállításával, forgalomba hozatalával, forgalmazásával, tárolásával, felhasználásával és az állatgyógyászati termékekkel kapcsolatos feladatok, valamint a felsorolt feladatok irányítását, szervezését, eszközellátását, továbbá az e feladatokkal összefüggő kutatást, képzést is magában foglaló tevékenységek összessége;
3. állat-egészségügyi hatóság: a 25. § (1) bekezdésének a)-i) pontjaiban megjelölt szervek;
7. állati eredetű termék: állati eredetű élelmiszer és állati eredetű anyagot tartalmazó termék;
14. állattartó: az a természetes személy, jogi személy vagy jogi személyiséggel nem rendelkező gazdasági társaság, aki (amely) az állatért felelős állandó vagy ideiglenes jelleggel, beleértve a szállítás, forgalmazás alatti időszakot is;
17. belső piaci kereskedelem: az áru Magyar Köztársaság és az Európai Unió valamely más tagállama közötti kereskedelme;
3. § (1) Állatot tartani csak a külön jogszabályban előírtaknak megfelelő helyen és módon szabad. Az állati eredetű élelmiszer előállítása céljából az állattartáshoz olyan, külön jogszabály szerinti állattartó helyet kell létesíteni, továbbá olyan állattenyésztési és állattartási technológiát kell alkalmazni, amely lehetővé teszi az állatok egészségének megóvását, valamint azt, hogy az így nyert állati eredetű élelmiszer közvetlenül emberi fogyasztásra, illetve élelmiszer-előállításra alkalmas legyen.
(2) Az állatok tartása nem veszélyeztetheti az emberek és állatok egészségét, nem károsíthatja a környezetet.
(3) Az állat etetésére és itatására csak olyan takarmányt és itatóvizet szabad felhasználni, amely az állat, illetve közvetve az ember egészségét nem veszélyezteti.
4. § (1) Az állat-egészségügyi hatóság engedélye szükséges a külön jogszabály szerinti gyűjtőállomás, kereskedői telep, etető-itató állomás, pihentető állomás, állatrakodó, állatorvosi rendelő, állatkórház, állatklinika, állatorvosi laboratórium, a nem állam által működtetett, élelmiszer-higiéniai, -biztonsági célú vizsgálatokat végző állat-egészségügyi laboratórium, állati eredetű élelmiszer-előállító hely, hűtőház, állati eredetű melléktermék szállítását, kezelését végző üzem, takarmány-előállító üzem működéséhez.
(2) Az engedélyező hatóság - határozatának meghozatala előtt - kikéri az állat-egészségügyi hatóság szakhatósági állásfoglalását:
a) az állattartó hely, trágyakezelő, állatvásártér, mesterséges termékenyítő állomás, embrióátültető állomás, baromfikeltető állomás, halkeltető állomás, méhanyanevelő telep, állatrakodó, állatorvosi rendelő, állatkórház, állatklinika, állatorvosi laboratórium, a nem állam által működtetett, élelmiszer-higiéniai, -biztonsági célú vizsgálatokat végző laboratórium, gyűjtőállomás, kereskedői telep, etető-itató állomás, pihentető állomás, állati eredetű élelmiszer-előállító hely, hűtőház, állati eredetű melléktermék szállítását, kezelését végző üzem, takarmány-előállító, -forgalmazó létesítmény létesítésének, használatbavételének, fennmaradásának, rendeltetése megváltoztatásának engedélyezésére irányuló eljárásban;
b) állati eredetű élelmiszer-elosztó, -forgalmazó hely, állatkereskedés, állatkozmetika, állatmenhely, állatpanzió, állatkert létesítésének, használatbavételének, fennmaradásának, rendeltetése megváltoztatásának és működésének engedélyezésére irányuló eljárásban;
5. § (1) Az állattartó köteles
a) állatának ellátásáról, állatorvosi ellátásáról rendszeresen gondoskodni;
11. § (1) Az állati eredetű mellékterméket külön jogszabály szerint fel kell dolgozni vagy ártalmatlanná kell tenni.
(2) Az állati eredetű melléktermék szállításáról, feldolgozásáról, ártalmatlanná tételéről - a (3) bekezdésben foglalt kivétellel - annak tulajdonosa, vagy amennyiben az ismeretlen vagy ismeretlen helyen tartózkodik, az állati eredetű melléktermék fellelési helye szerint illetékes önkormányzat köteles gondoskodni.
12. § (1) Az állati eredetű melléktermék kezelését, szállítását az végezheti, aki erre a tevékenységre engedélyt kapott (a továbbiakban: kezelő). A külön jogszabályban foglaltak mellett az engedély kiadásának feltétele
a) az állat-egészségügyi, közegészségügyi és környezetvédelmi előírások megtartása;
(2) Az állati eredetű melléktermék kezeléséhez a működési engedélyt - a (3) bekezdésben foglaltak kivételével - a kezelő részére telephelyenként, a telephelye szerint illetékes állomás - az illetékes környezetvédelmi és közegészségügyi hatóság szakhatósági állásfoglalása figyelembevételével - adja ki.
27. § (3) Ha az állat-egészségügyi hatóság által kiadott működési engedély alapján folytatott tevékenység gyakorlása a jogszabályi követelményeknek nem megfelelő, az állat-egészségügyi hatóság határozatban rendelkezik a tevékenység határozott időre történő felfüggesztéséről, vagy a működési engedély visszavonásáról. Ha a felfüggesztés során meghatározott időtartam elteltével a jogszabályoknak megfelelő működés nem áll helyre, a hatóság a működési engedélyt visszavonja.
35. § (2) Az állomás engedélyezi:
b) az élelmiszert előállító üzemekből származó, takarmányként felhasználható melléktermékek kezelését, felhasználását, tovább-feldolgozását;
(3) Az állomás szakhatóságként közreműködik
a) állatklinika, állatkórház, állatorvosi rendelő, állatorvosi laboratórium, a nem állam által működtetett, élelmiszer-higiéniai, -biztonsági célú vizsgálatokat végző laboratórium, állati eredetű élelmiszer-előállító hely, gyűjtőállomás, kereskedői telep, etető-itató állomás, pihentető állomás, hűtőház, állati eredetű melléktermék kezelését, szállítását végző üzem, takarmány-előállító üzem létesítésének, használatbavételének, fennmaradásának, rendeltetése megváltoztatásának,
 (5) Az állomás ellenőrzi:
g) az engedélyezett, illetve regisztrált élelmiszer-előállító helyek külön jogszabályban meghatározott feltételeinek teljesülését;
 (6) Az állomás első fokú állat-egészségügyi hatósági jogkörében:
d) az állat-egészségügyi követelmények érvényesítése érdekében járványügyi és higiéniai szempontból előzetesen minősíti az állattartási, állattenyésztési, szaporítási technológiákat, gépeket, eszközöket, berendezéseket, tenyésztőtelepeket;
36. § (1) A kerületi hivatal illetékességi területén a kerületi főállatorvos
e) szakhatóságként közreműködik az állattartó hely, trágyakezelő, állatvásártér, mesterséges termékenyítő állomás, embrióátültető állomás, baromfikeltető állomás, halkeltető állomás, méhanyanevelő telep, állatkereskedés, állatkozmetika, állatrakodó, takarmányforgalmazó hely létesítésének, használatbavételének, fennmaradásának, rendeltetése megváltoztatásának, továbbá kiskereskedelmi tevékenységet folytató állati eredetű élelmiszer-forgalmazó hely létesítésének, használatbavételének, fennmaradásának, rendeltetése megváltoztatásának és működésének engedélyezésére irányuló eljárásban;
38. § (2) Az élelmiszer-higiénikus állatorvos együttműködik a közegészségügyi, a környezetvédelmi hatóságokkal, valamint a fogyasztóvédelmi szervekkel.
74/2003. (VII. 1.) FVM rendelet a tojótyúktartó telepek nyilvántartásba vételének szabályairól
1. § E rendelet hatálya a 350 vagy több tojótyúkot tartó telepek nyilvántartásba vételére terjed ki.
2. § E rendelet alkalmazásában:
a)-c)
d) tojótyúk: tojóérettséget elért házityúk (Gallus gallus), amelyet nem tenyészcélú tojás termelése céljából tartanak.
3. § (1) Az állattartó az e jogszabály hatálybalépését követően azonnal, de legkésőbb 30 napon belül köteles az általa működtetett tojótyúktartó telepet az 1. számú mellékletben foglalt adatlap megfelelő részének két példányban történő kitöltésével az illetékes megyei (fővárosi) állat-egészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomás (a továbbiakban: állomás) illetékes kerületi főállatorvosának bejelenteni. Amennyiben az állattartó több, földrajzilag elkülönült helyen működtet tojótyúktartó telepet, akkor telepenként külön-külön nyilvántartásba vételi adatlapot kell benyújtania.

1995. évi XC. törvény az élelmiszerekről (Ét.) egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 1/1996. (I. 9.) FM-NM-IKM együttes rendelettel (Vhr)
Ét. 1. § (1) A törvény hatálya a Magyar Köztársaság területén közfogyasztásra szánt, illetőleg forgalomba hozott élelmiszerek, élelmiszer- és dohány-adalékanyagok (a továbbiakban együtt: adalékanyag) és dohánytermékek (a továbbiakban együtt: élelmiszerek)
a) előállítására és forgalmazására;
Ét. 2. § A törvény alkalmazásában
1. élelmiszer: minden olyan növényi, állati - beleértve a mikroorganizmusokat is - vagy ásványi eredetű anyag, amely változatlan, előkészített vagy feldolgozott állapotban emberi fogyasztásra alkalmas. Nem minősül élelmiszernek a gyógyszer, gyógyszernek nem minősülő gyógyhatású anyag és készítmény, a gyógyvíz, továbbá a nem csomagolt ivóvíz és ásványvíz;
6. élelmiszer-előállítás: a közfogyasztásra vagy ilyen célú továbbfeldolgozásra történő élelmiszer tisztítási, osztályozási, előkészítési, feldolgozási, csomagolási, tárolási műveletek összessége, vagy ezek részműveletei;
7. élelmiszer-előállító: aki élelmiszer-előállítási tevékenységet folytat;
8. élelmiszer-előállító hely: az a létesítmény, amelyben élelmiszer-előállító tevékenységet folytatnak;
9. élelmiszer-csomagolás: az a tevékenység, amelynek során az élelmiszert a fogyasztó távollétében meghatározott mennyiségben úgy helyezik csomagolóanyagba, hogy annak felnyitása vagy megsértése nélkül a tartalom nem változtatható meg;
10. élelmiszer-csomagoló anyag: az élelmiszerrel érintkező, rendszerint fogyasztásra alkalmatlan anyag, amely védi az élelmiszert a szennyeződéstől, a tápérték- és minőségcsökkentő hatásoktól;
14. nyers élelmiszer: minden olyan élelmiszer, amely eredeti állapotának lényeges megváltoztatása nélkül alkalmas fogyasztásra;
21. élelmiszer-minőség: az élelmiszer azon tulajdonságainak összessége, melyek alkalmassá teszik a rá vonatkozó előírásokban rögzített és a fogyasztók által elvárt igények kielégítésére;
22. élelmiszer-higiénia: az élelmiszer előállításának, forgalomba hozatalának az emberi fogyaszthatóságra való alkalmassággal összefüggő követelményrendszere, az élelmiszer útján terjedő fertőzés és egyéb ártalom megelőzése és elhárítása;
Ét. 3. § (1) Élelmiszer-előállító hely kizárólag ott létesíthető, ahol a dolgozók, a termékek, valamint a környezet védelméről gondoskodnak, továbbá ahol a helyiség és az alkalmazott gépek, eszközök, berendezések működésével kapcsolatos építészeti, műszaki, technológiai, környezetvédelmi, közegészségügyi, állategészségügyi és élelmiszer-higiéniai feltételek biztosítottak.
(3) Élelmiszert előállítani kizárólag működési engedéllyel rendelkező élelmiszer-előállító helyen szabad. A működési engedélyt - a vendéglátás kivételével - az Állomás az érdekelt szakhatóságok egyetértésével adja ki, illetve a feltételek megszűnte esetén vonja vissza.
(4) A működési engedéllyel rendelkező élelmiszer-előállító helyen előállított valamennyi élelmiszert közfogyasztásra szántnak kell tekinteni.
Vhr. 1/A. § Feldolgozott élelmiszert előállító új élelmiszer-előállító hely létesítése esetén - a vendéglátás és közétkeztetés kivételével - vagy a meglévő élelmiszer-előállító hely olyan mértékű átalakítása esetén, amely az élelmiszerekről szóló 1995. évi XC. törvény (a továbbiakban: ÉT) 3. §-ának (1) bekezdésében előírt feltételek lényeges megváltozásával jár, az építésügyi engedélyezési eljárás során az illetékes megyei (fővárosi) állat-egészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomás (a továbbiakban: Állomás), az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat (a továbbiakban: Szolgálat) illetékes intézete, valamint a környezetvédelmi felügyelőség, illetve nemzeti park igazgatóság szakhatósági hozzájárulását a rendelet 1. számú melléklete szerinti adatok alapján adja meg.
Vhr. 2. § (1) Az Állomás a feldolgozott élelmiszert előállító élelmiszer-előállító hely működési engedélyét - a vendéglátás és közétkeztetés kivételével - a Szolgálat illetékes intézete, valamint a környezetvédelmi felügyelőség, illetve nemzeti park igazgatóság szakhatósági hozzájárulásával adja meg.
d) az előállítónak (üzemeltetőnek) a működtetéshez való jogosultságát hitelt érdemlően bizonyító dokumentum másolatát (pl. cégbírósági bejegyzés, vállalkozói igazolvány stb.).
(4) Az Állomás a működési engedély kiadásáról, illetve visszavonásáról, valamint az e körben hozott minden intézkedéséről köteles értesíteni a 2. § (1) bekezdése szerinti szakhatóságokat, az illetékes fogyasztóvédelmi felügyelőséget, valamint a Fogyasztóvédelmi Főfelügyelőséget.

2003. évi LXXXII. törvény az élelmiszerekről
Az Országgyűlés annak érdekében, hogy meghatározza az élelmiszer-vállalkozások működésének feltételeit, biztosítva ezzel a fogyasztók egészségének, érdekeinek, valamint a piaci verseny tisztaságának védelmét, a fogyasztók megfelelő tájékoztatását és az élelmiszereknek az Európai Unió tagállamai közötti szabad áramlását, illetve segítve az élelmiszerek nemzetközi kereskedelmét, a következő törvényt alkotja:
1. § (1) A törvény hatálya az élelmiszereknek a Magyar Köztársaság területén történő előállítására, illetve forgalomba hozatalára terjed ki.
(2) A törvény hatálya nem terjed ki az élelmiszerek magánháztartásban, saját fogyasztásra történő előállítására.
(3) E törvény előírásait a külön jogszabályokban foglalt rendelkezésekkel együtt kell alkalmazni.
2. § E törvény alkalmazásában:
1. Élelmiszer: az európai élelmiszerjog általános elveiről és követelményeiről, az Európai Élelmiszer-biztonsági Hatóság létrehozásáról és az élelmiszer-biztonságra vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, az Európai Parlament és a Tanács 178/2002/EK rendeletének (a továbbiakban: 178/2002/EK rendelet) 2. Cikke szerint élelmiszernek minősülő anyag, illetve termék.
2. Új élelmiszer: az új élelmiszerekről és az új élelmiszer-összetevőkről szóló, az Európai Parlament és a Tanács 258/97/EK rendelete (a továbbiakban: 258/97/EK rendelet) 1. Cikkének 2. pontja szerint új élelmiszernek minősülő élelmiszer.
4. Feldolgozott élelmiszer: olyan élelmiszer, amelyet eredeti állapotát lényegesen megváltoztató élelmiszer-előállítási műveletekkel hoztak végső fogyasztásra kész állapotba.
7. Élelmiszer-vállalkozás: a 178/2002/EK rendelet 3. Cikkének 2. pontja szerinti élelmiszer-vállalkozás.
8. Élelmiszer-vállalkozó: a 178/2002/EK rendelet 3. Cikkének 3. pontja szerinti élelmiszer-vállalkozó.
9. Élelmiszer-előállítás: a feldolgozott élelmiszer előállítása érdekében történő tisztítási, osztályozási, előkészítési, gyártástechnológiai, csomagolási, tárolási és szállítási műveletek összessége vagy ezek részműveletei.
11. Élelmiszer-előállító hely: az a létesítmény, amelyben élelmiszer-előállítás folyik.
18. Élelmiszer-biztonság: annak biztosítása a termelés, az élelmiszer-előállítás, a tárolás és forgalomba hozatal teljes folyamatában, hogy az élelmiszer nem veszélyezteti a végső fogyasztó egészségét, ha azt a rendeltetési célnak megfelelően készíti el és fogyasztja.
24. Hatósági élelmiszer-ellenőrzés: az erre kijelölt hatóságok által végrehajtott olyan ellenőrzés, amelynek célja annak megállapítása, hogy az élelmiszerek, az élelmiszer-összetevők, valamint azok a személyek, anyagok és tárgyak, amelyek az élelmiszerekkel érintkeznek, megfelelnek-e a fogyasztók egészségének, érdekeinek (beleértve a fogyasztók tájékoztatását), valamint a piaci verseny tisztaságának védelmére vonatkozó, illetve más jogszabályoknak.
3. § Élelmiszer-vállalkozás olyan helyen és módon létesíthető, amely biztosítja, hogy az élelmiszer biztonsága, minősége és a környezet védelme a külön jogszabályok szerinti követelményeknek megfeleljen.
4. § Az élelmiszer-vállalkozás működése során:
a) a környezetnek, a berendezéseknek, az eszközöknek, a technológiának, a felhasznált élelmiszer-összetevők minőségének, az alkalmazott személyek egészségének, szakképesítésének, illetve szaktudásának alkalmasnak kell lennie a megfelelő minőségű és biztonságos élelmiszer garantálására,
6. § (1) Az élelmiszer-előállítónak
a) a működése megkezdését az élelmiszer forgalomba hozatalának megkezdésével,
b) tevékenységének lényeges megváltozását - így különösen új tevékenység megkezdését, korábbi tevékenység megszüntetését, termékszerkezet vagy technológia váltást - a tevékenységének megváltozása napjával,
c) szüneteltetését a szünetelés kezdő napjával, illetve
d) megszűnését a megszűnés napjával
egyidejűleg írásban be kell jelentenie az illetékes megyei (fővárosi) állat-egészségügyi és élelmiszer-ellenőrző állomásnak (a továbbiakban: állomás).
9. § (1) A csomagolásnak védenie kell az élelmiszert a szennyeződéstől, a biztonságot, a tápértéket és minőséget csökkentő hatásoktól.
(2) A csomagolás a fogyasztók egészségére nem jelenthet veszélyt.
11. § (1) A hatósági élelmiszer-ellenőrzés szakterületek szerint megosztott, külön jogszabályban meghatározott feladatait
a) az Országos Élelmiszervizsgáló Intézet és az állomások,
b) az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat megyei (fővárosi), illetve városi (fővárosi kerületi) intézetei (a továbbiakban együtt: intézet),
c) az ellenőrzési tapasztalatok, illetve az ellenőrzési jelentések kicserélésére.
13. § (1) Az élelmiszer-ellenőrző hatóság a jogszabályi előírások megszegése esetén
a) az élelmiszer-vállalkozás vagy annak egy része, illetve bizonyos tevékenysége működését megtilthatja, újbóli működését feltételhez kötheti,
b) az élelmiszer forgalomba hozatalát megtilthatja, feltételhez kötheti vagy elrendelheti az élelmiszer megsemmisítését,
c) a szabálysértésekre vonatkozó külön jogszabály alapján pénzbírságot, illetve helyszíni bírságot szabhat ki,
20. § (1) Ez a törvény a Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napján lép hatályba.