Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4893/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Sipos Beáta
Az eljárás megindulása
A panaszos leánya nevében fordult hivatalomhoz beadványával, amelyben beszámolt arról, hogy gyermeke ápolja és gondozza a 85. életévét betöltött tartósan beteg nagyszülőjét, ezért 2004 februárjában ápolási díj megállapítása iránt kérelmet nyújtott be Nyírbogát Nagyközség Polgármesteri Hivatalához. A beadványtevő azt sérelmezte, hogy leánya ez ideig nem kapott választ az önkormányzattól.
Tekintettel arra, hogy a beadványban foglaltak alkotmányos jogokkal összefüggő sérelemre utaltak, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. 
Az eljárásom során megkerestem az érintett önkormányzat jegyzőjét, akitől tájékoztatást kértem a panasz hátteréről és az ügyben megtett intézkedésekről. Egyidejűleg felkértem, hogy küldje meg számomra a keletkezett dokumentumok, valamint a vonatkozó helyi rendelet másolatát.

Megállapított tényállás
A panaszos leánya 2004. március 9-én érkeztetett levelében kérelmezte a helyi önkormányzattól, hogy nagymamája ápolása miatt ápolási díjat állapítsanak meg részére. A kérelmében jelezte, hogy nagyszülője önmaga ellátására képtelen, tartósan beteg személy. 
A kérelemhez csatolta a háziorvos igazolását és szakvéleményét arról, hogy a nagyszülő tartósan beteg, és állapota, betegsége miatt önmaga ellátására képtelen, ezért állandó felügyeletre, gondozásra szorul. Az ápolás várható időtartamát 3 hónapnál hosszabb időben állapította meg a háziorvos. A mellékletekben szerepelt egy adatlap és a megállapításhoz szükséges jövedelem és vagyonnyilatkozat, melyek azt igazolták, hogy a kérelmező édesanyjával él közös háztartásban és az egy főre eső havi nettó átlagjövedelmük 25.319 Ft-ot tesz ki.
A jegyzői tájékoztatás értelmében a kérelmező 2003 novemberében jelezte először, hogy külön háztartásban élő nagymamája után ápolási díjat szeretne igényelni. Nevezett 2003. október 31-től 2004. február 25-ig munkanélküliek rendszeres szociális segélyében részesült. A segély folyósítását az önkormányzat – az együttműködés hiányára hivatkozva – megszüntette. A kapott felvilágosítás szerint ezt követően nyújtotta be a panaszos lánya az ápolási díj iránti kérelmét.
Megkeresésemre adott válaszában az önkormányzat megbízott jegyzője kitért az ápolási díjakkal kapcsolatos helyi gyakorlatra is. E szerint a képviselő-testület egy-két alkalommal dönt az ápolási díj iránti kérelmekről. 2004-ben ez szeptember 10-én került napirendre. Az előterjesztés szerint 14 fő nyújtott be kérelmet ápolási díj megállapítása iránt, ebből 1 fő volt, aki alanyi jogon kérelmezte az ellátást. A jegyző kiemelte, hogy az alanyi jogon járó ápolási díjak esetén a díj 90 %-a az államtól visszaigényelhető, míg a méltányossági alapon kifizetett ápolási díj teljes mértékben a helyi önkormányzatot terheli. Jelenleg 30 fő részesül ápolási díjban, ebből összesen 4 fő kapja alanyi jogon az ellátást. A panaszos leánya a méltányossági alapon megállapítható ápolási díjat kérelmezte.
A 2004. szeptember 10-ére kitűzött ülésen mégsem döntött a képviselő-testület az ápolási díjak megállapításáról, hivatkozva az önkormányzat nehéz anyagi helyzetére. A döntések helyett elrendelték a jelenlegi ápolási díjban részesülők teljes körű felülvizsgálatát az igénylők nagy számú növekedése miatt. 
A konkrét eset kapcsán a hatóság munkatársa 2004. szeptember 6-án környezettanulmányt készített a nagyszülő lakásán, melynek során többek között megállapítást nyert, hogy a nagymama évek óta egyedül él. A lakása általános rendezettséget mutatott, azonban egy belső mázolás és festés szükségesnek tűnt. A fürdőszobán az látszott, hogy nincs használatban, az ajtaja be volt szegelve. Az udvar elhanyagolt, rendezetlen, a melléképület pedig romos állapotban volt. A környezettanulmány szerint „az idős néni kora miatt nehezen mozog, gondolkodása nem tiszta, nem beszámítható”. A szomszédok elmondása szerint a panaszos és leánya naponta felváltva hordanak ebédet számára, de huzamosabb ideig nem tartózkodnak nála.
A megbízott jegyző végezetül arról nyújtott felvilágosítást számomra, hogy „a képviselő-testület az ápolási díjakról a későbbiekben fog dönteni és csak a valóban ápolásra, gondozásra szorulók megfelelő ellátása esetén állapítja meg az ápolási díjra jogosultságot.”

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
17. § A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. 
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak. (2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panaszos leánya 2003. november 17-én kelt, a polgármesteri hivatalban 2004. március 9-én érkeztetett kérelmében jelezte a helyi képviselő-testület felé, hogy nagyszülője önmaga ellátására képtelen, ezért gondozása miatt ápolási díj megállapítását kéri.

A beszerzett iratokból és a jegyzőtől kapott tájékoztatásból kitűnik, hogy a panaszos kérelmét az önkormányzat azóta nem bírálta el, az ügyben érdemi döntést nem hozott, eljárási cselekményként a hatóság munkatársa csak egy környezettanulmányt készített. 
A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.) 5. §-a kimondja, hogy a szociális ellátásra jogosultság, a jogosultat érintő jog és kötelezettség megállapítására, továbbá a hatósági ellenőrzésre (a továbbiakban: szociális igazgatási eljárás) az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit az e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
Az Áe. 26. § (1) bekezdése szerint az államigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni, és ennek érdekében bizonyítási eljárást lefolytatni. A tényállás tisztázása során az eljáró közigazgatási szerv feladata és törvényi kötelessége, hogy feltárja a konkrét egyedi ügy eldöntése szempontjából jogilag releváns tényeket és körülményeket. Mindez feltétele a megalapozott határozat meghozatalának. A körülményeket felderítésén és mérlegelésén túl a határozatban azt is indokolni kell, hogy mit hogyan és miért úgy értékelt a közigazgatási szerv. Jogszabálysértő, ha a hatóság a tények felderítése nélkül, a mérlegelés indokait nem feltárva hoz határozatot. A tényállás ismeretében lehet tehát megalapozott döntést hozni arról, hogy fennállnak-e az ápolási díj megállapításának a jogszabályban meghatározott feltételei. 
Az Szt. a szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások egyik formájaként határozza meg az ápolási díjat. A jogosultság feltételeit, a díj összegét stb. az Szt. 40-44. §-ai szabályozzák. Az ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó nagykorú hozzátartozó részére biztosított anyagi hozzájárulás. Korábbi jelentéseimben már kitértem arra, hogy a jogszabály az ápolási díj két fajtája között tesz különbséget. Az egyik a 41. § (1) bekezdése szerinti, a szociális alapellátás körébe tartozó ápolási díj, amelynek megállapítása a törvényi feltételek fennállása esetén az önkormányzatok számára kötelező. Az önkormányzatnak a megállapítás tekintetében nincs mérlegelési lehetősége, a támogatás alanyi jogon jár. Az ellátás jogosultja az önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre szoruló súlyosan fogyatékos, vagy tartósan beteg 18 év alatti személy gondozását, ápolását végző nagykorú hozzátartozó, kivéve a jegyes. 
Az ápolási díj másik fajtája az Szt. 41. § (4) bekezdése szerinti, az önkormányzat által megállapítható, de nem kötelezően megállapítandó ápolási díj. Ennek a jogosultja a 18. életévét már betöltött tartósan beteg személy gondozását végző hozzátartozó lehet, az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint. A (4) bekezdés kimondja, hogy a települési önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek esetén ápolási díj állapítható meg annak a hozzátartozónak, aki 18. életévét betöltött tartósan beteg személy gondozását végzi. A törvény kimondja azt is, hogy a jogosultság megállapítása szempontjából figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedülálló esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet. A tartósan beteg felnőtt esetében a törvény az önkormányzatra bízza az ápolási díjra való jogosultság feltételeinek meghatározását. Ebben az esetben önkormányzati mérlegelés tárgyát képezi magának az ápolási díjnak a bevezetése is. Amennyiben az önkormányzat anyagi nehézségekkel küzd, lehetősége van arra is, hogy az ápolási díj második fajtájáról nem rendelkezik a helyi rendeletében. 
A támogatás e két fajtájának a megkülönböztetését, a 41. § (1) bekezdése szerinti kötelezően meghatározandó és a 41. § (4) bekezdésében foglalt önkormányzati mérlegelés tárgyát képező, fakultatív forma elkülönítését az Alkotmánybíróság is több határozatában hangsúlyozta. (377/B1998. AB határozat, 6/2000. (II. 28.) AB határozat stb.) 
A hatályos jogszabály meghatározza azt is, hogy kit lehet súlyosan fogyatékos, valamint tartósan beteg személynek tekinteni, ugyanakkor mindkét említett esetre vonatkozóan felsorol kizáró okokat, amelyek következtében a jogosultság nem állapítható meg.
A vizsgált esetben az ápolási díj második esetéről van szó, az önkormányzat rendelkezésére álló szakértői vélemény szerint a kérelmező nagyszülője tartósan beteg,  a betegsége folytán pedig önmaga ellátására képtelen, ezért állandó felügyeletre , gondozásra szorul. Az ápolás és gondozás várható időtartama 3 hónapnál hosszabb. Amennyiben az önkormányzat a szakértői véleményt vitatja lehetősége van arra, hogy további szakértői véleményt szerezzen be a tényállás tisztázása érdekében, annak keretében. A hatóságnak a jogosultság megállapításához vizsgálnia kell továbbá a kérelmező jövedelmi viszonyait is, valamint azt, hogy nem áll-e fenn valamilyen kizáró ok vele szemben. A rendelkezésemre bocsátott helyi rendelet alapján a 18. életévét betöltött, tartós beteg személy gondozását, ápolását végző közeli hozzátartozó kérelme esetén akkor állapítható meg az ápolási díj, ha a családban az egy főre jutó jövedelme nem éri el a mindenkori öregségi nyugdíj legkisebb összegének 70 %-át. 
A vizsgálat megállapította, hogy a helyi rendelet hivatkozott rendelkezése nem áll összhangban a magasabb szintű jogszabályi előírással, az Szt. azon szabályozásával, mely szerint a jogosultság megállapítása szempontjából figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedülálló esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet. A vizsgálat keretében áttekintettem az önkormányzat hatályos rendeleteként megküldött helyi szabályozást, melynek eredményeként megállapítottam, hogy a rendelet ápolási díjra vonatkozó többi rendelkezése sem felel meg a Szt. hatályos előírásainak.
Megállapítottam, hogy a helyi szabályozás nem áll összhangban az Alkotmány 44/A. § (2) bekezdés azon előírásával, mely szerint a helyi képviselő-testület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal.
Az Áe. előírja, hogy a közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. A közigazgatási szerv hallgatásának nevezik és súlyos jogsérelemnek minősül, ha a szerv az eljárási kötelezettségét nem teljesíti. Az Áe. szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. Az Szt. az ápolási díjra vonatkozásában nem állapít meg a 30 napos ügyintézési határidőnél hosszabbat. 
Kitér az Áe. arra is, hogy a testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben szintén a fenti határidőn belül, vagy ha ez nem lehetséges - tekintettel arra, hogy a testületek általában ritkábban üléseznek, így a határidőt nem tudják mindig betartani -, legkésőbb a soron következő testületi ülésen kell határozni. Ezt a szabályt kell alkalmazni az önkormányzati hatósági eljárásokban is, így a képviselő-testületek, illetőleg az átruházott hatáskörben eljáró bizottságok az önkormányzati hatósági ügyekben harminc napon belül érdemi határozatot kötelesek hozni, vagy ha ez nem lehetséges, a soron következő testületi ülésen kell az ügyben határozni. 
Lehetőséget biztosít a törvény arra, hogy az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbítsa, melyről a  kérelemre indult eljárás esetén  az ügyfelet is értesíteni kell. Erre a vizsgált esetben nem került sor.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a községi önkormányzat az ügyben nem tartotta be az Áe. ismertetett rendelkezéseit. A vizsgált esetben az önkormányzat nem folytatott le eljárást és nem gondoskodott a szabályszerű határozat meghozataláról sem, ezen felül nem biztosított jogorvoslati lehetőséget a kérelmező számára. A rendelkezésemre bocsátott információkból kitűnik továbbá, hogy nem csak az adott ügyfél esetében, hanem több kérelmező - 13 fő - esetében sem tett eleget az önkormányzat az eljárási kötelezettségének, hiszen a szeptember 10-ére kitűzött testületi ülésen nem döntött az ápolási díj iránti kérelmekről. A kapott tájékoztatás alapján a kérelmekről az önkormányzat a „későbbiekben” fog dönteni. Azt hogy melyik testületi ülésen kerül ismételten napirendre e kérdés tárgyalása, nem kaptunk pontos felvilágosítást.
Az Alkotmánybíróság több határozatában kifejtette, hogy az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság, amely megköveteli az egyes jogintézmények működésének kiszámíthatóságát. A jogbiztonság szempontjából alapvetőek az eljárási garanciák, a jogintézmények csak az eljárási normák betartásával működnek alkotmányosan. A jogbiztonságnak elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. Az ügyfélnek ugyanakkor alapvető érdeke fűzödik e döntés mielőbbi meghozatalához." 
Azzal, hogy az önkormányzat nem tett eleget az Áe.-ben előírt eljárási kötelezettségének és sem a panaszos, sem a többi igénylő kérelme kapcsán nem tisztázta a tényállást és az ügyintézési határidőn belül nem hozott érdemi határozatokat sem, visszásságot okozott az Alkotmányban deklarált jogállamiság, az abból eredő jogbiztonság és a tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben. Tekintettel arra, hogy a kérelmezők az önkormányzat mulasztása miatt eddig elestek az adott ellátási formától, az Alkotmányban deklarált szociális biztonsághoz való alkotmányos joggal összefüggő sérelem és annak közvetlen veszélye is fennáll.

Ajánlás
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjét, hogy a feltárt alkotmányos visszásságra tekintettel, törvényességi ellenőrzési jogkörében eljárva vizsgálja meg Nyírbogát Nagyközség Önkormányzata Képviselő-testületének a szociális rászorultságtól függő pénzbeli és természetben nyújtott ellátásokról szóló 6/1997. (V.20.) számú rendeletét és szükség esetén kezdeményezze annak módosítását.

Kezdeményezés
Az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Nyírbogát Nagyközség Önkormányzatának polgármesterét, és jegyzőjét, hogy intézkedjenek az iránt, hogy mind a panaszos kérelmét, mind a többi igénylő kérelmét mielőbb bírálja el a képviselő-testület és hozzon alakszerű határozatokat, szem előtt tartva az általam hivatkozott jogszabályi rendelkezéseket.
A jövőre tekintettel pedig felkérem az önkormányzat jegyzőjét, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a polgármesteri hivatal munkatársai hatósági eljárásuk során maradéktalanul tartsák be az ismertetett jogszabályok eljárásra és érdemi döntésekre vonatkozó szabályait.
Kérem a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét és Nyírbogát Nagyközség Önkormányzatának polgármesterét, valamint jegyzőjét, hogy az Obtv. 20. § (2); és a 21. § (2) bekezdésében foglaltak alapján az ajánlással és a kezdeményezéssel kapcsolatos álláspontjukról, valamint megtett intézkedéseikről 30 napon belül, értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2004. november 22.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet:
A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (Szt.)
5. § A szociális ellátásra jogosultság, a jogosultat érintő jog és kötelezettség megállapítására, továbbá a hatósági ellenőrzésre (a továbbiakban: szociális igazgatási eljárás) az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit az e törvényben meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
Az ellátások formái
25. § (1) A jogosult részére jövedelme kiegészítésére, pótlására pénzbeli szociális ellátás nyújtható. (3) A települési önkormányzat szociális rászorultság esetén - a szociális alapellátás keretében - a jogosult számára időskorúak járadékát, rendszeres szociális segélyt, lakásfenntartási támogatást, ápolási díjat, átmeneti segélyt állapít meg e törvényben, valamint az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek szerint (a továbbiakban együtt: szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátások). (4) Az e törvényben szabályozott rendszeres pénzellátásra való jogosultságot nem érinti, ha a jogosultság megállapítása és felülvizsgálata, illetve két felülvizsgálat közötti időszakban a jogosult családjában az egy főre jutó jövedelem a jogosultság feltételéül meghatározott értékhatárt legfeljebb tíz százalékkal haladja meg. E bekezdésben foglaltak nem alkalmazhatók a rendszeres pénzellátásra való jogosultság felülvizsgálata során.
26. § A települési önkormányzat a rendeletében meghatározott módon és feltételek szerint a szociálisan rászorultak részére az e törvényben meghatározott pénzbeli ellátásokat kiegészítheti, valamint más pénzbeli támogatásokat is megállapíthat.
Ápolási díj
40. § Az ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó nagykorú hozzátartozó részére biztosított anyagi hozzájárulás.
41. § (1) Ápolási díjra jogosult - a jegyes kivételével - a hozzátartozó [Ptk. 685. § b) pont], ha önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre szoruló a) súlyosan fogyatékos, vagy b) tartósan beteg 18 év alatti személy gondozását, ápolását végzi. (3) Az (1) bekezdés alkalmazása során a) súlyosan fogyatékos személy az, akinek aa) segédeszközzel vagy műtéti úton nem korrigálható módon látóképessége teljesen hiányzik, vagy aliglátóként minimális látásmaradvánnyal rendelkezik, és ezért kizárólag tapintó - halló - életmód folytatására képes, ab) hallásvesztesége olyan mértékű, hogy a beszédnek hallás útján történő megértésére és spontán elsajátítására segédeszközzel sem képes és halláskárosodása miatt a hangzó beszéd érthető ejtése elmarad,
ac) értelmi akadályozottsága genetikai, illetőleg magzati károsodás vagy szülési trauma következtében, továbbá tizennegyedik életévét megelőzően bekövetkező súlyos betegség miatt középsúlyos vagy annál nagyobb mértékű, továbbá aki IQ értékétől függetlenül a személyiség egészét érintő (pervazív) fejlődési zavarban szenved, és az autonómiai tesztek alapján állapota súlyosnak vagy középsúlyosnak minősíthető (BNO szerinti besorolása: F84.0-F84.9), ad) mozgásszervi károsodása, illetőleg funkciózavara olyan mértékű, hogy helyváltoztatása a külön jogszabályban meghatározott segédeszköz állandó és szükségszerű használatát igényli, vagy állapota miatt helyváltoztatásra még segédeszközzel sem képes, vagy végtaghiánya miatt önmaga ellátására nem képes és állandó ápolásra, gondozásra szorul; b) tartósan beteg az a személy, aki a fekvőbeteg-szakellátást nyújtó intézmény vagy illetékes szakrendelő intézet arra jogosult szakorvosa által kiadott zárójelentés, igazolás alapján a háziorvos szakvéleménye szerint előreláthatólag három hónapnál hosszabb időtartamban állandó ápolást, gondozást igényel. (4) A települési önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek esetén ápolási díj állapítható meg annak a hozzátartozónak, aki 18. életévét betöltött tartósan beteg személy gondozását végzi. A jogosultság megállapítása szempontjából figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedülálló esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet. (5) Az ápolási díjról az ápolást végző személy lakóhelye szerinti települési önkormányzat képviselő-testülete dönt.
42. § (1) Nem jogosult ápolási díjra a hozzátartozó, ha a) az ápolt személy két hónapot meghaladóan fekvőbeteg-gyógyintézeti, valamint nappali ellátást nyújtó vagy bentlakásos szociális intézményi ellátásban, illetőleg óvodai, gyermekvédelmi szakellátást nyújtó bentlakásos intézményi elhelyezésben részesül, vagy közoktatási intézmény tanulója, illetőleg felsőoktatási intézmény nappali tagozatos hallgatója kivéve, ha aa) a közoktatási intézményben eltöltött idő a kötelező tanórai foglalkozások időtartamát nem haladja meg, vagy ab) az óvoda, a nappali ellátást nyújtó szociális intézmény igénybevételének, illetőleg a felsőoktatási intézmény látogatási kötelezettségének időtartama átlagosan a napi 5 órát nem haladja meg, vagy ac) az óvoda, a közoktatási, illetőleg a felsőoktatási intézmény látogatása, vagy a nappali ellátást nyújtó szociális intézmény igénybevétele csak az ápolást végző személy rendszeres közreműködésével valósítható meg, b) rendszeres pénzellátásban részesül, ide nem értve azt a táppénzt, amelyet az ápolási díj folyósításának időtartama alatt végzett keresőtevékenységéből adódó biztosítási jogviszony alapján - keresőképtelenné válása esetén - folyósítanak, c) szakiskola, középiskola, illetve felsőoktatási intézmény nappali tagozatos tanulója, hallgatója, d) keresőtevékenységet folytat és munkaideje - az otthon történő munkavégzés kivételével - a napi 4 órát meghaladja, e) a közös háztartásban élő gyermek után a szülők bármelyike terhességi-gyermekágyi segélyben, gyermekgondozási díjban vagy gyermeknevelési támogatásban részesül. (2) Az ápolási díjra való jogosultságot meg kell szüntetni, ha a) az ápolt személy állapota az állandó ápolást már nem teszi szükségessé, b) az ápolást végző személy a kötelezettségét nem teljesíti, c) az ápolt személy meghal, d) az ápolást végző vagy az ápolt személy tartózkodási engedélyének érvényességi ideje meghosszabbítás nélkül lejárt, illetve az engedélyt visszavonták, e) az (1) bekezdésben megjelölt jogosultságot kizáró körülmény következik be. (3) Az ápolt személy halála esetén az ápolási díj folyósítását a halál időpontját követő második hónap utolsó napjával kell megszüntetni.
43. § (1) Az ápolási díj megállapítása iránti kérelemhez csatolni kell a háziorvos a) igazolását arról, hogy az ápolt súlyosan fogyatékos vagy tartósan beteg, és b) szakvéleményét arra vonatkozóan, hogy az ápolt önmaga ellátására képtelen, ezért állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szorul. (2) A háziorvos az igazolását az Országos Orvosszakértői Intézet I. fokú orvosi bizottságának szakvéleménye, vagy a megyei gyermek-szakfőorvos igazolása, illetőleg a fekvőbeteg-szakellátást nyújtó intézmény vagy a területileg illetékes szakrendelő intézet szakorvosa által kiadott zárójelentés, igazolás alapján állítja ki. Az ápolási díjat kérelmező, illetve a települési önkormányzat az (1) bekezdés b) pontja szerinti szakvélemény felülvizsgálatát az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat területileg illetékes városi intézetének tisztifőorvosa által kijelölt, az ápolást indokoló diagnózis szerinti szakorvostól vagy szervtől kérheti.
44. § (1) A 41. § (1)-(2) bekezdésében szabályozott esetekben az ápolási díj összege nem lehet kevesebb az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél. (2) A 41. § (4) bekezdése alapján megállapított ápolási díj összege nem lehet kevesebb az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegének 80%-ánál. (3) Az ápolási díj folyósításának időtartama szolgálati időre jogosít. Az ápolási díjban részesülő személy az ellátás után nyugdíjjárulék és magán-nyugdíjpénztári tagság esetén magán-nyugdíjpénztári tagdíj fizetésére kötelezett. A települési önkormányzat az ápolási díj folyósításának időtartamára a társadalombiztosítási járulék nyugdíjbiztosítási ágazatára jutó járulék fizetésére kötelezett. (4) Az ápolási díjra való jogosultság feltételeit a települési önkormányzat kétévente legalább egyszer felülvizsgálja.

Nyírbogát Nagyközség Önkormányzat Képviselő-testületének 6/1997. (V. 20.) ÖKT. számú rendelete a szociális rászorultságtól függő pénzbeli és természetben nyújtott ellátásokról
Ápolási díj
11. § (1) SZTV. 40. § az ápolási díj a tartósan gondozásra szoruló személy otthoni ápolását ellátó hozzátartozó részére biztosított anyagi hozzájárulás.
SZTV. 41. § (1) ápolási díjra jogosult a jegyes kivételével a hozzátartozó (Ptk. 686. § h.) pont) ha önmaga ellátására képtelen. Állandó tartós felügyeletre, gondozásra szoruló 2 év feletti súlyos fogyatékos, vagy 18. életévét be nem töltött tartós beteg személy gondozását végzi. (2) Az önkormányzat rendeletében meghatározott feltételek esetén ápolási díj állapítható meg annak a hozzátartozónak, aki a 18. életévét betöltött tartósan beteg személy gondozását végzi. (3) Az ápolási díj megállapítása ügyében a képviselő-testület dönt. Nem jogosult ápolási díjra a hozzátartozó, ha az ápolt 2 hónapot meghaladóan bármilyen nevelési, oktatási, egészségügyi vagy szociális intézményi ellátásban részesül, rendszeres pénzellátásban részesül, ide nem értve a külön törvényben meghatározottak szerint megállapított gyermekgondozási segély, az (1) bekezdés a.) pontja alkalmazásában a napi legfeljebb 4 órás pedagógiai fejlesztő foglakoztatás nem minősül nevelési, oktatási intézményi ellátásnak. Az SZTV. 27. § (3) bek. c.) és d.) pontjainak rendelkezéseit értelemszerűen alkalmazni kell az ápolási díj jogosultja esetében is. (4) Az ápolási díjat megállapító szerv megszünteti az ápolási díj folyósítását, ha az ápoló a kötelezettségét nem teljesíti. 
Az SZTV. 43. § (1) bek. az ápolási díj megállapítása iránti kérelmekhez csatolni kell a háziorvos arra vonatkozó szakvéleményét, hogy az ápolt önmaga ellátására képtelen, állandó és tartós felügyeletre, gondozásra szorul.
Az ápolási díjat kérelmező és az önkormányzat a szakvélemény felülvizsgálatát kérheti az ápolásra szoruló lakóhelye szerint illetékes egészségügyi szakrendelés az ápolást indokló diagnózis szerint illetékes szakorvostól.
SZTV. 44. § (1) A 41. § (1) bekezdésében szabályozott esetekben az ápolási díj összege nem lehet kevesebb az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél.
Az ápolási díj folyósításának időtartama szolgálati időre jogosít.
Az ápolási díjban részesülő személy az ellátás után nyugdíjjárulék fizetésére kötelezett.
A települési önkormányzat az ápolási díj folyósításának időtartamára a társadalombiztosítási járulék nyugdíjbiztosítási ágazatára jutó járulék fizetésére kötelezett.
A képviselő-testület ápolási díjat állapíthat meg annak a 18. életévét betöltött, tartós beteg személy gondozását, ápolását végző közeli hozzátartozónak, ha a családban az egy főre jutó jövedelem nem éri el a mindenkori öregségi nyugdíj legkisebb összegének 70 %-át.

Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (Áe.)
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
(4) Ha a helyi önkormányzat képviselő-testülete, a főpolgármester, a polgármester, a közgyűlés elnöke, a bizottság, a részönkormányzat testülete az önkormányzati hatósági ügyben a határozathozatali kötelezettségét elmulasztotta, az ügyfél kérelmére a megyei (fővárosi) közigazgatási hivatal vezetője felhívja a képviselő-testületet, hogy legközelebbi ülésén, de legkésőbb harminc napon belül határozzon.
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (2) A testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül, vagy ha ez nem lehetséges, legkésőbb a soron következő testületi ülésen kell határozni. (3) Ha a felettes szerv a mulasztó közigazgatási szerv helyett azonos hatáskörű másik szervet jelöl ki az eljárásra, az elintézési határidő a kijelölésnek az eljáró szervhez érkezésekor kezdődik. (4) A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. A közigazgatási szerv a felettes szerve intézkedésének kézhezvételétől számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. (2) A közigazgatási szerv által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani. (3) Bizonyítási eszközök különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény. (4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz. (2) Az ügyfél kérelmére indult eljárásban - jogszabályban meghatározott esetben - a kérelemnek helyt adó határozathoz fűződő jogkövetkezményeket kell alkalmazni akkor is, ha a közigazgatási szerv az előírt határidőn belül a kérelem teljesítését nem tagadta meg.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell: a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését, b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást, c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta, d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát. (2) Ellenérdekű ügyfél hiányában a kérelemnek helyt adó első fokú határozat, továbbá az egyezséget tartalmazó vagy jóváhagyó határozat indokolása és a kérelemnek helyt adó első fokú határozatban a jogorvoslatról való tájékoztatás is mellőzhető. (3) A határozatot külön íven kell megszövegezni, illetőleg jegyzőkönyvbe kell foglalni, vagy az ügyiratra kell feljegyezni. Külön íven kell megszövegezni a határozatot, ha azt kézbesítés útján közlik, vagy ha az ügyfél kérelmére a kihirdetett határozatot neki megküldik.