Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4892/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindulása
A panaszos beadványában sérelmezte NyékládházaVáros Önkormányzatának eljárását, mert a 2004. júniusi rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlana helyreállítása érdekében az állam által biztosított központi kárenyhítésből nem részesülhetett.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
A panaszos kifogásolta, hogy a júniusban bekövetkezett jégverés következtében megrongálódott ingatlana helyreállítása érdekében az Önkormányzattól nem kapott segítséget. A híradások szerint a jégeső és a további esőzés következménye: lecsupaszított háztetők, lombjukat vesztett fák, földbe döngölt veteményesek. A településeket végig verte a tyúktojás nagyságú jégdarabokkal kísért vihar. A kár több százmillió forint, s Kistokajon kívül hasonló nagyságrendű kár érte Miskolcot, Mályit és Nyékládházát is. 
A panaszos beadványában jelezte, hogy a kérelmét írásban benyújtotta, de választ nem kapott. Elmondása szerint ez összefügghet a problémás postai szolgáltatással is, holott lakóháza közvetlenül a 3. számú főútvonal mellett van. A megrongálódott ingatlanban 15 éve él, de lakóházként használta haláláig az előző tulajdonos is.
Az Önkormányzat támogatását azért kérte, hogy a tetőjavításhoz az anyagot mielőbb megvásárolhassa, a további rongálódások, beázások elkerülése érdekében. Elmondása szerint adót Nyékládháza Önkormányzatának fizet. Információs jelleggel és nem panaszként jelezte, hogy a vízellátást, szennyvíztárolást, szemétszállítást maga oldja meg, a helyreállítási támogatásból azonban mindenképpen részesülni szeretne, mert az önerejét meghaladja.
A Polgármestertől tájékoztatást kértem arra vonatkozóan, hogy a kárfelmérést mikor és mely szerv végezte a panaszos háza esetében, mely időpontban és mely szervhez került a város vonatkozásában összesített kárigény felterjesztésre, illetve a megyei katasztrófavédelmi igazgatóság vagy közvetlenül a Belügyminisztérium milyen intézkedést tett a megállapított károk enyhítése érdekében.Választ vártam arra is, hogy milyen intézkedés, kormányhatározat, miniszteri útmutató, katasztrófavédelmi leirat intézkedik a kárenyhítési támogatások elosztási módjáról, illetve hol került meghatározásra az a szabály, amely a külterületi, de közigazgatásilag a városhoz tartozó ingatlant kizárja a támogatási lehetőségből.
Megkeresésemet – tájékoztatás-jelleggel – megküldtem a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság Igazgatójának is.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság válaszában arról tájékoztatott, hogy a vihar 2004. június 9-én kb. 17.00-kor kezdődött, nagy mennyiségű csapadék jégesővel (helyenként 20-50 mm-es), amely kb. 18.00-ig tartott. Ezt követően változó erősséggel eső esett kb. 23.00 óráig. 2004. június 11-én kb. 19.00 órakor ismételten nagy mennyiségű eső, jégeső esett az érintett településeken, mely újabb károkat okozott és megrongálta a már lefóliázott épületek takarását is.
A vihar, eső-jégeső okozta tetőkárok azonnali beavatkozást igénylő (tetők fóliatakaróval történő fedése) munkálatait a Hivatásos Önkormányzati Tűzoltóságok végezték, melyhez a szükséges anyagokat a Miskolc Helyi Védelmi Bizottság biztosította.
Miskolc, Mályi, Kistokaj, Nyékládháza, Mályi Agroker Rt., Városgazda Kht. Polgári Védelmi törzsei részére teljes alkalmazási készenlét elrendelésére került sor 2004. június 9-én 22.00 órától, összesen 70 fő és 14 gépjármű, Emődön 1 fő telefonügyeletes részére.
A Miskolc Helyi Védelmi Bizottság az 1/2004. (06. 14.) számú határozatában a károk bejelentési határidejét 2004. június 15-én 16.00 óráig határozta meg, melyet a települések a helyben szokásos módon hoztak az érintett lakosság tudomására. A bejelentési határidőről a lakosságot Miskolc város sajtóreferense a helyi médiákon keresztül is tájékoztatta.
A bejelentések alapján a károkat az önkormányzatok mérték fel a személyi tulajdonú lakás célját szolgáló épületekben, valamint az önkormányzati kötelező feladatokat ellátó létesítményekben. A kárfelmérésekről az önkormányzatok jelentésüket jogcímenkénti bontásban, 2004. június 18-án 09.00 óráig tették meg a Megyei Közgyűlés Elnöke felé, melyről tájékoztatás kapott a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság is.
A végleges kárfelmérés határidejét, a jogosultságot, valamint a kárenyhítés módját a 2004. júniusi rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlanok tulajdonosainak támogatásáról szóló 217/2004. (VII. 19.) Korm. rendelet szabályozza.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Területfejlesztési Tanács a települések igényét a 64/2004. (VIII. 23.) MTT sz. Határozatában fogadta el, és a keretösszeget a 2004. augusztus 25-én kelt levelében igényelte meg a Belügyminisztériumtól.
A károsult a Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatósághoz nem fordult közvetlenül panaszával, ezért az Igazgatóság nem rendelkezik információval arról, hogy az elemi lakhatási feltételei megoldottak-e, de a levelezési cím megjelölése valószínűsíti azt. A hivatkozott Korm. rendelet szerint a támogatás célja az elemi lakhatási feltételek biztosítása, ezért valószínűsítem, hogy a panaszosnál kárfelmérésre sem került sor.
Nyékládháza Város Polgármestere válaszában közölte, hogy a kárfelmérés az Önkormányzat részéről azonnal megkezdődött a katasztrófavédelmi igazgatóság által kiadott adatlapokon, iránymutatásuk szerint. A felmérés alapján az önkormányzati tulajdonban (óvodák, iskola, orvosi rendelők, Polgármesteri Hivatal stb.) keletkezett károk helyreállítására a vis maior alapból a város 36 millió Ft-ot kapott. A helyreállítási munkák még nem fejeződtek be. A Kormány 217/2004. (VII. 29.) számú rendelete a károsodott lakóingatlanok tulajdonosainak támogatásáról rendelkezett. A rendelet a kárfelmérést július 31-ig meghosszabbította, ezt követően az írásban dokumentált igényeket augusztus 15-ig a Megyei Területfejlesztési Tanácshoz felterjesztették.
A Belügyminiszter döntött a felterjesztett települési keretösszegről, és azt szeptember 13-án az önkormányzat számlájára utalták. Az egyes károsultak támogatásáról a rendeletben előírtak szerint a jegyző határozattal dönt, és november 30-ig elszámol a Kincstárnak a támogatás felhasználásáról, ezért még egyetlen állampolgár sem kaphatott támogatást. A panaszos épülete a város külterületén áll, zártkerti hétvégi ház, az nem lakás céljára épült. Az ingatlan tulajdonosa S. A. Miskolci lakos, aki valóban fizet építményadót. A tulajdonos adót azért fizet, mert épülete hétvégi ház.
A Kormányrendelet 1. § (4) bekezdése rögzíti a támogatás igénybenyújtásához szükséges feltételeket. A panaszos ezen feltételeknek nem felel meg, ezért nem került sor kárfelmérésre és nem jogosult támogatási igény benyújtására sem.

Az ügy jogszabályi háttere
217/2004. (VII. 19.) Korm. rendelet a 2004. júniusi rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlanok tulajdonosainak támogatásáról
A Kormány a 2004. év június hónapban bekövetkezett rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlanok tulajdonosai kárának enyhítése érdekében a következőket rendeli el:
1. § (1) A Kormány anyagi támogatást nyújt a 2004. júniusi rendkívüli időjárás következtében károsodott és magánszemélyek tulajdonában lévő lakóingatlanok helyreállításának elősegítése érdekében. (2) A támogatás célja a rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlanokban a káresemény időpontjában életvitelszerűen lakó károsultak elemi lakhatási feltételei biztosításának; az ingatlan természeti csapást megelőző műszaki tartalom és komfortfokozat szerinti helyreállításának az elősegítése. (3) A helyi lakosok támogatásához szükséges települési keretösszeget a települési önkormányzat képviselő-testülete igényelheti, az alábbi feltételek esetén: a) a rendkívüli időjárás a település területének legalább 50%-át sújtotta, b) a rendkívüli időjárás tényét az Országos Meteorológiai Szolgálat igazolja. (4) Támogatást akkor igényelhet a károsult, ha: a) a károsodott ingatlan lakás céljára szolgáló lakóépület, b) a károsodott ingatlan építési engedéllyel épült, vagy fennmaradási engedéllyel rendelkezik, c) az ingatlan a káresemény idején életvitelszerűen lakott volt, d) a kárt a természeti csapás okozta, e) nyilatkozik arról, hogy az ingatlanra a kár keletkezésének időpontjában volt-e viharkárra érvényes biztosítás, f) az ingatlanban keletkezett, a biztosításból meg nem térülő kár az ötvenezer forintot meghaladja.
2. § (1) A kárt az ingatlan tulajdonosa vagy használója 2004. július 31-ig jelentheti be a károsodott lakóingatlan fekvése szerint illetékes települési önkormányzat jegyzőjénél (a továbbiakban: jegyző). (2) A kárbejelentés helyét és határidejét a jegyző a helyben szokásos módon teszi közzé. (3) A károk felmérését és dokumentálását a jegyző 2004. augusztus 15-ig a vis maior támogatás igénylésével egyező módon hajtja végre. (4) A jegyző összesíti a településen felmért károkat. A település támogatási keretösszege az 1. § (4) bekezdés feltételei szerint számított kárérték 50%-a. (5) A jegyző a települési keretösszeg-igényt az illetékes megyei területfejlesztési tanács munkaszervezetéhez, fővárosi kerület esetében a fővárosi főjegyzőhöz továbbítja. (6) A megyei területfejlesztési tanács munkaszervezete, illetve a fővárosi főjegyző a vis maior támogatással egyező módon ellenőrzi és igazolja a települési kárbejelentéseket, és a megyei összesítést megküldi az illetékes megyei területfejlesztési tanács, illetve a főváros tekintetében a területfejlesztési feladatot ellátó Fővárosi Önkormányzat (a továbbiakban: területfejlesztési tanács) részére. (7) A területfejlesztési tanács javaslata alapján a települési keretösszegről a belügyminiszter dönt, majd gondoskodik a támogatás folyósításáról.
3. § (1) Az egyes károsultak támogatásával, a települési keretösszeg elosztásával kapcsolatos feladatokat a jegyző látja el. Ennek során a károsultak egyedi szociális helyzetét és rászorultságát, valamint önerejét a helyi szociális ellátásokat szabályozó rendelet vonatkozó rendelkezéseit, ezek hiányában a képviselő-testület véleményét alapul véve veszi figyelembe.
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja.
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
16. § (1) A közigazgatási szervhez államigazgatási ügyben kérelmet szóban vagy írásban lehet benyújtani. Jogszabály előírhatja, hogy az ügyfél a kérelmét az erre a célra rendszeresített nyomtatványon nyújtsa be, továbbá jogszabály lehetővé teheti a kérelem elektronikus dokumentumban történő benyújtását, erre a célra elektronikus forma rendszeresíthető. (3) A kérelmet tartalma szerint kell elbírálni. A kérelem elintézését nem lehet megtagadni azért, mert elnevezése nem egyezik a tartalmával.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
43. § (1) A határozatnak tartalmaznia kell: a) az eljáró közigazgatási szerv megnevezését, az ügyfél nevét és lakóhelyét (székhelyét), az ügy számát, tárgyának és ügyintézőjének megjelölését, b) a rendelkező részben a közigazgatási szerv döntését, továbbá a fellebbezés és a bírósági felülvizsgálat lehetőségéről való tájékoztatást, c) az indokolásban a megállapított tényállást és az annak alapjául elfogadott bizonyítékokat; az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyítást és a mellőzés indokait; az eljárt szakhatóságok megnevezését és azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta, d) a határozat hozatalának helyét és idejét, a határozat aláírójának nevét, hivatali beosztását és a közigazgatási szerv bélyegzőlenyomatát.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos óta a érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai
Az elmúlt években jómagam az állampolgári jogok országgyűlési biztosának általános helyettesével együtt 2001-től folyamatosan több vizsgálati jelentésben megállapítottuk, hogy a természeti katasztrófák során kárt szenvedett állampolgárok ügyeiben nincs egyértelmű eligazító jogszabály, amely mindenkor teljes bizonyossággal és egyértelműen meghatározza, hogy a katasztrófasegély milyen feltételekkel illeti meg az állampolgárokat. A jogalkalmazási bizonytalanságot fokozta, hogy a támogatásokkal összefüggésben évek óta kormányhatározat rendelkezett az állampolgárok jogairól és kötelességeiről. A kormányhatározattal történő szabályozás következménye, hogy amennyiben a károsult nem tudott egyetérteni a rá vonatkozó, a lakhatási lehetőséget biztosító döntéssel, úgy nem volt számára jogszabályban biztosított lehetőség más megoldás kezdeményezésére, lévén, hogy határozattal való döntés hiányában jogorvoslati lehetősége nincs. A jogalkotási javaslatot a Kormány elfogadta, és közelmúltban bekövetkezett természeti csapások következtében károsodott ingatlanok helyreállítása érdekében két ízben is kormányrendelet kiadásával döntött a károk enyhítése és a szükséges eljárások lefolytatása érdekében.
Az egyik a 243/2004. (VIII. 21.) Kormányrendelet, mely a Hernád folyó 2004. év júliusi-augusztusi áradásával összefüggésben károsodott lakóingatlanok felméréséről jelent meg.
A másik a 2004. június hónapban a rendkívüli időjárás következtében károsodott lakóingatlanok tulajdonosainak támogatásáról szóló 217/2004. (VII. 19.) Kormányrendelet, mely a vizsgált ügyben az irányadó. 
A jogszabály egyetlen fordulata sem rendelkezik arról, hogy kérelem nem adható be, a Polgármester szavaival élve a károsult „nem jogosult igény benyújtására sem”.
A szóban forgó kormányrendelet és az államigazgatási eljárási törvény ilyen fokú önkényes értelmezése az Alkotmányban deklarált jogorvoslati joggal, de ezen túl minden alkotmányos jogszabállyal, a jelenlegi és a készülő közigazgatási eljárási törvény szellemével is ellentétes. A hatósági eljárás a panaszos ügyében a kérelem benyújtásával indul, és ezt sem Polgármester sem a Jegyző másként nem értelmezheti. A kormányrendelet kimondja, hogy az egyes károsultak támogatásával kapcsolatos feladatokat a Jegyző látja el.
A vizsgálat megállapította, hogy a kárigényről rendelkező ügyben – a vonatkozó kormányrendelet alapján – döntés nem született. A közigazgatási szerv határozat hiányában az indokolási kötelezettségének sem tett eleget, holott a közigazgatási szerv a határozatát indokolni köteles. Az indokolás a döntést képező rendelkezés magyarázata.
A magyarázat tényekre és jogokra vonatkozik: ezek bemutatása az indokolás. A tényállást az annak alapjául elfogadott bizonyítékok szerint kell megállapítani, és ki kell térni az ügyfél által felajánlott, de mellőzött bizonyításra és a mellőzés indokaira is, valamint ismertetni kell azokat a jogszabályokat, amelyek alapján a közigazgatási szerv a határozatot hozta. Összegzésként megállapítható, hogy a panaszos által kért támogatási formára vonatkozó ügyben nem került értékelésre a panaszos azon állítása, hogy15 éve a károsodott családi házban él, nem került feltárásra a tulajdoni viszonyok kérdése, az épület használatának tényleges bemutatása, tehát az ingatlan lakás illetve hétvégi házként való minősítése stb.
A határozat hiányában sérül a panaszos jogorvoslati joga, mivel jogorvoslatért nem fordulhat a határozatban megjelölt felettes közigazgatási hatósághoz, végső soron nem élhet a határozat bírósági felülvizsgálatának lehetőségével.
Az Alkotmánybíróság a 72/1995. (XII. 15.) AB határozat kimondta, hogy ”Az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében meghatározott jogállam fogalmának egyik feltétlen ismérve a jogbiztonság. A jogbiztonságnak viszont elengedhetetlen követelménye, hogy a jogalkalmazói magatartás - adott esetben: az államigazgatás és az önkormányzat döntési feladat- és hatáskörébe tartozó ügy törvényi szabályozás szerinti elintézésének időtartama - előre kiszámítható legyen. Az ügyfél közigazgatási határozathozatalra vonatkozó joga nem tehető függővé attól, hogy a közigazgatási szerv milyen időpontban hajlandó dönteni a hatáskörébe utalt ügyben. A közigazgatásnak ugyanis alkotmányos kötelessége, hogy hatáskörét gyakorolja, azaz illetékességi területén a hatáskörébe utalt ügyben az erre megszabott idő alatt érdemi döntést hozzon. Az érdemi közigazgatási határozat meghozatalára az általános és a különös államigazgatási eljárási törvények - a polgári perrendtartástól eltérőn - különféle határidőket írnak elő. Az államigazgatási eljárás 15. §-ának (1) bekezdése pl. az első fokú érdemi határozat meghozatalára nézve általános szabályként harminc napos határidőt állapít meg, s e határidő - az e törvény 60. §-ára figyelemmel - irányadó a fellebbezés elbírálására is. A közigazgatási eljárás nem nélkülözheti a kötelező ügyintézési határidőket. Az ügyfél ugyanis nem építkezhet, nem vállalkozhat, kereskedelmi tevékenységet nem végezhet, gépjárművet nem vezethet (a felsorolást hosszan lehetne még folytatni) hatósági engedély nélkül. A kérelmező kénytelen tehát - beadványa jogszerű elbírálása érdekében - a hatósághoz fordulni. Az eljárásban az ügyfél nincs mellérendeltségi pozícióban a közhatalmat gyakorló közigazgatási szervvel, s csupán annyi eljárási joga van, amennyit számára az eljárási jogszabályok kifejezetten biztosítanak. A hivatalból indult eljárások többsége is kihat számos állampolgárra. A hivatalból kiadott határozat ugyanis többnyire életet, testi épséget, egészséget véd, illetve biztonságot, jogvédelmet nyújt az ügyben érintett kisebb vagy nagyobb közösség számára. Akár kérelemre, akár hivatalból indul tehát az eljárás, a közigazgatási határozat előírt időben történő kiadása jogos méretű magán- és - közvetlenül vagy közvetve - közérdeket szolgál. A jogbiztonság és a jogállamiság alkotmányos követelménye sérül ezért ama törvényhozói mulasztás miatt, mely az egyébként tételesen előírt ügyintézési határidők - a közigazgatási szerv mulasztásából eredő - be nem tartása ellen nem nyújt hatékony jogvédelmi eszközt az ügyfél számára.”
Az Alkotmánybíróság fenti döntését követően szükségessé vált az államigazgatási eljárás szabályainak módosítása. Ennek eredményeként e törvény kimondja: „Ha a közigazgatási szerv helyett - annak mulasztása miatt - a hatáskörébe tartozó ügyben felettes szerve vagy a felettes szerv által kijelölt más közigazgatási szerv jár el, az eljárás költségeit - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a mulasztó közigazgatási szerv viseli. Az eljárás költségeit a ténylegesen felmerült költségek alapján kell megállapítani.”
A 6/1998. (III. 11.) AB határozat rámutatott arra, hogy: „A "tisztességes eljárás" (fair trial) követelménye nem egyszerűen egy a bíróságnak és az eljárásnak itt megkövetelt tulajdonságai közül (ti. mint "igazságos tárgyalás"), hanem az idézett alkotmányi rendelkezésben foglalt követelményeken túl - különösen a büntetőjogra és - eljárásra vonatkozóan - az 57. § többi garanciájának teljesedését is átfogja. Sőt, az Egyezségokmánynak és az Emberi Jogok Európai Egyezményének - az Alkotmány 57. §-a tartalmához és szerkezetéhez mintát adó - eljárási garanciákat tartalmazó cikkei általában elfogadott értelmezése szerint a fair trial olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet csupán megítélni. Ezért egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása dacára lehet az eljárás "méltánytalan" vagy "igazságtalan", avagy "nem tisztességes”. Természetesen különbözik egy adott eljárás fair voltának megítélése az abban az ügyben döntő nemzetközi bizottságok vagy bíróság eljárásában a magyar Alkotmánybíróság lehetőségeitől, amely elvont normakontrollt végez. Ez utóbbiban csupán a tisztességes eljárás megkövetelte általános ismérvek megállapítására van lehetőség.
A vizsgálatban megállapítottam, hogy Nyékládháza Város Önkormányzata a kárenyhítési ügyben a kárenyhítési igény minden részletre kiterjedő elbírálásának és a határozat meghozatalának elmulasztásával az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, jogorvoslathoz, tisztességes eljáráshoz fűződő joggal, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott.
A vizsgálati jelentést megküldöm a Belügyminiszternek, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság Főigazgatójának, a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság Igazgatójának és a Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Közigazgatási Hivatal Vezetőjének is.

Kezdeményezés
1) Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján felkérem Nyékládháza Város Önkormányzatának Jegyzőjét, hogy a panaszos kárenyhítési ügyben hozzon érdemi határozatot, és annak megfelelő kézbesítéséről gondoskodjon.
2) Ugyancsak a 21. § (1) bekezdése alapján felhívom a Jegyzőt, hogy a hatáskörébe utalt ügyekben mindenkor érdemben döntsön a kérelemről.
Kérem Nyékládháza Város Önkormányzatának Jegyzőjét, hogy a kezdeményezéseimmel kapcsolatos álláspontjáról és a megtett intézkedésről 30 napon belül értesíteni szíveskedjen.

Budapest, 2004. szeptember 28.

Lenkovics Barnabás sk.