Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 4281/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Izafé Éva
Az eljárás megindítása
A panaszos beadványában vízkárral kapcsolatban Budakalász Nagyközség Önkormányzata és Földhitel- és Jelzálogbank Rt. eljárását sérelmezte. A panaszos előadta, hogy az érintett szervek eljárása megakadályozta, hogy igénybe vegye a 2002. évi dunai árvíz során károsodott, telephelyként működő ingatlanának helyreállítására az állami segítségnyújtást.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult. 

A megállapított tényállás
A 2002. évi augusztusi árvíz következtében a panaszosnak több millió forint kára keletkezett. A kárfelmérés 2002. szeptember 6-án megtörtént. A panaszos ezt követően már 2002. október 8-án érdeklődött az önkormányzathoz írt kérelemben, hogy milyen kárenyhítésre számíthat. 2002. október 18-án újabb kérelmet nyújtott be, majd több hatóság, szerv, így – többek között – a Miniszterelnöki Hivatal, a Belügyminisztérium, az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság, a Pest Megyei Helyreállítási és Újjáépítési Bizottság segítségét kérte. Ezekre a kérelmekre azt a választ kapta, hogy az étteremként működő, nem lakás céljára szolgáló építmény helyreállítására a költségvetés nem biztosít támogatást. A válaszok, tájékoztatások nem tettek említést arról, hogy időközben megjelent a Duna és mellékfolyói által 2002. augusztusban egyes, nem lakás céljára szolgáló épületekben okozott károk elhárításához kölcsön igényléséről szóló kormányrendelet. 
A panasz orvoslására kedvező fordulatot a 201/2002. (IX. 14.) Korm. rendelet jelentett, mely akként rendelkezett, hogy a károk helyreállítására a lakáscélú állami támogatásokról szóló kormányrendelet szerinti jelzáloglevéllel finanszírozott kölcsön vehető igénybe, amely a panaszos esetében a hitel kamattámogatását jelentette.
Az ügyben az első érdemi lépés akkor történt, amikor a Miniszterelnöki Hivatal a 2003. január 30-án postázott tájékoztatásában értesítette a panaszost, hogy a kölcsön igényléséhez az önkormányzat jegyzőjéhez kell fordulnia, és kérnie az árvízkár alapján az igazolás kiállítását. 
A panaszos ezt követően 2003. február 19-én ismételten az önkormányzathoz fordult, és a kölcsön biztosításához kérte az igazolás kiállítását. A beadványban külön megfogalmazta azt a kérést, hogy a határidő rövidsége miatt 8 napon belül szíveskedjen az önkormányzat válaszolni. A jegyző azonban az eljárási törvényben előírt 8 napos határidő helyett csak 2003. március 11-én állította ki az igazolást. A panaszos az igazolást azonban a tértivevény tanúsága szerint további 9 nap múlva, 2003. március 20-én vehette át, amely csütörtöki napra esett. (A panaszos nyilatkozata szerint az átvétel 2003. március 21-én történt.) A kárfelméréstől az igazolás kiállításáig tehát mintegy 6 hónap telt el, holott a 2002. szeptember 6-án történt kárfelmérést követően pár nappal később már hatályba lépett az igazolás alapjául szolgáló kormányrendelet.
A panaszos ezt követően 2003. március 24-én hétfőn a Földhitel-és Jelzálogbank Rt.-hez fordult, és kérte a kölcsön folyósítását. A bankban történt megjelenéskor a panaszos a 93. sorszámot kapta, melyet megőrzött, és fénymásolatban az iratokhoz csatolt. Az írásbeli kérelmét ezen a napon, tehát 2003. március 24-én a bank ügyintézője átvette, azt aláírásával szignálta, mely kérelemre a panaszos két év elteltével sem kapott írásbeli választ.
Az eljárás során megkeresett Földhitel-és Jelzálogbank Rt. Vezérigazgatójától arra kértem választ, hogy a személyesen megjelent, és írásbeli kérelmet is benyújtó panaszos ügyében milyen intézkedés történt, tekintettel arra, hogy a panaszos beadványára választ nem kapott, és a jogszabályban biztosított jelzáloglevéllel finanszírozott kölcsönhöz sem jutott hozzá.
A vezérigazgató válaszában közölte, hogy a kormányrendeletben foglaltakat a 2003. március 31-ig megkötött szerződésekre kellett alkalmazni, ezért – a kölcsönkérelmek feldolgozásának „átfutási” idejére tekintettel – ilyen kölcsönkérelmeket 2003. februárig fogadtak be.
Továbbiakban közölte, hogy a panaszostól kölcsönkérelmet nem vettek át, a panaszos a nyilvántartásukban ügyfélként nem szerepel. A 2003. március 24-én „érdeklődő” panaszost akkor tájékoztatták, hogy a kérelmet már „időmúlás” miatt nem tudják átvenni. A panaszos ezt elfogadva megkérte a bank munkatársát, hogy a helyben írt levélen igazolja azt a tényt, hogy a késedelmesen kiállított jegyzői igazolással kereste meg a bankot.
Az ugyancsak megkeresett önkormányzat jegyzője kérésemre megküldte azt a tértivevényt, amely az árvízkárral kapcsolatos igazolás átvételét dokumentálja, de sem a korábbi, sem ebben a válaszában nem tett említést arról, hogy miért nem az eljárási törvényben előírt határidőben történt az igazolás kiállítása, és arra sem, hogy a vonatkozó kormányrendelet hatálybalépése és az igazolás kiállítása között miért telt el mintegy hat hónap.

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos óta a érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat elsődlegesen megállapította, hogy az állampolgári jogok országgyűlési biztosának, illetve általános helyettesének vizsgálati jogköre az árvízkárral összefüggő kölcsön igénylésével kapcsolatos jegyzői igazolás kiállításán túl a folyósítást végző banki eljárás vizsgálatára is kiterjed. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) a 16. § (1) bekezdése értelmében az országgyűlési biztos hatásköre a hatóságok, illetve közszolgáltatást végző szervek eljárására, ennek során hozott határozatára, illetve a hatóság intézkedésének elmulasztására terjed ki. A törvény csak a hatóság fogalmát értelmezi, az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy csak kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe. 

I. Az önkormányzat eljárása
1.	Az ügyfelek főbb jogainak és kötelességeinek a körvonalazása az alapelvek között történik meg az államigazgatási eljárási törvényben (Áe.). Ezek között sorolja fel a törvény az ügyfél nyilatkozattételi jogát, a jogorvoslathoz való jogot, a kötelességek között pedig a jóhiszemű közreműködés követelményét. Az alapelvek nem tartalmazzák az ügyféli jogvédelem egyes fontos kritériumait, amelyeket a törvény a konkrét szabályaiban tükröz vissza. Ilyenek például az iratokba való betekintés és az iratokról készített másolati jog, az ügyfél jelenlétének lehetősége a tanú, vagy a szakértő meghallgatásánál, a szemlén. 
Tartalmazza azonban a 2. § (6) bekezdése az eljáró szerv kötelességét arra nézve, hogy az ügyfelet jogairól és kötelességeiről tájékoztassa. Mindezek azt célozzák, hogy az államigazgatási eljárás célratörően, eredményesen folyjon le.
Ennek a tájékoztatási kötelezettségnek kellett volna eleget tenni az eljáró hatóságnak az előtte folyamatban lévő ügyben, amikor a 2002. szeptember 6-ai kárfelmérést követően nagyon rövid határidőn belül megjelent és hatályba lépett (2002. szeptember 14.) a kamattámogatást biztosító kormányrendelet. Az Áe. azt is fontos elvként rögzíti az eljáró szervek részére, hogy a kérelmet tartalma szerint bírálják el. Ezzel összefüggésben külön is hangsúlyozza a jogalkotó, hogy a kérelem elintézését nem lehet megtagadni azért, mert elnevezése nem egyezik a tartalmával. Az ügyfélnek nem kell ismerni a szakszerű elnevezéseket, elég, ha kérelméből egyértelműen megállapítható kívánsága. Annak helytelen minősítése miatt hátrány nem érheti. Az alakszerűségtől mentes kérelem leegyszerűsíti, megkönnyíti az ügyfél helyzetét. 
A vizsgált ügy, a kárfelmérés az árvízkárral kapcsolatos pénzbeli támogatás érdekében indult. A panaszos már 2002. október 8-án írásbeli kérelmében arról érdeklődött az önkormányzattól, hogy ügyében milyen intézkedés történt a kárfelvétel után, és mikorra várható a kárenyhítés. Ebben az időpontban már hatályban volt az állami kamattámogatásról szóló kormányrendelet, választ azonban az önkormányzattól nem kapott. A hatóság akkor járt volna el helyesen, ha tájékoztatja a panaszost, hogy a kárenyhítés az ő esetében az állam részéről biztosított kamattámogatást jelenti, és ennek alapján kéri-e a kár mértékéről szóló igazolás kiállítását.

2.	A jegyző az igazolás kiállításakor az államigazgatási eljárási törvény (Áe.) szabályai szerint köteles eljárni. A törvény 49. §-a kimondja, hogy a közigazgatási szerv által valamely tény vagy állapot igazolására kiállított okiratot, a tény vagy állapot más hasonló módon történő igazolását, valamint a hatósági nyilvántartásba történt bejegyzést határozatnak kell tekinteni.
A törvény 50. § (1) bekezdése szerint a közigazgatási szerv tény, állapot vagy egyéb adat igazolására hatósági bizonyítványt ad ki. A (3) bekezdés rögzíti, hogy a hatósági bizonyítványt – a kérelem előerjesztésétől számított nyolc napon belül – írásban kell kiadni, illetőleg az ügyfél által benyújtott iratot záradékkal lehet ellátni. A hatósági bizonyítványban fel kell tüntetni, hogy azt kinek, milyen célból és milyen bizonyítékok alapján adták ki.
Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényhez fűzött KOMMENTÁR kifejti, hogy a hatósági bizonyítványt csak írásban lehet kiadni. Ez következik természetesen abból, hogy az ügyfél csak így tudja más eljárásban azt felhasználni, csak így teremthet részére alapot jogai érvényesítéséhez. A Kommentár is fontosnak tartja kiemelni, hogy a hatósági bizonyítvány egy határozat jellegű okirat, és azt is, hogy az általános szabályoktól eltérő rendelkezést tartalmaz a törvény az elintézési határidőt illetően. A hatósági bizonyítvány kiadása általában egyszerűbb eljárással, gyorsabban intézhető, ez indokolja a rövidebb határidő megállapítását. A rövidített ügyintézési határidőben kell elvégezni a tényállás tisztázását, és dönteni kell arról, hogy kiadható-e a bizonyítvány, vagy ha a kiadás feltételei nem állnak fenn, akkor az okirat kiadását meg kell tagadni és erről kell határozatot hozni. A közigazgatási szervek a hatósági bizonyítványok jelentős részét a kérelem előterjesztésekor kiállítják, mert az adat bizonyítása külön eljárást nem igényel. Ha indokolt a határidő meghosszabbítása, akkor a közigazgatási szerv vezetője az általános szabályok szerint a hatósági bizonyítvány kiadásának elintézési határidejét is legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Hangsúlyozni szükséges azonban, hogy az ügyintézési határidő meghosszabbítása csak a valóban szükséges időtartamig történhet.
A 8 napos ügyintézési határidőt az önkormányzat több számítási mód szerint is megsértette. A panaszos ügyében irányadó jogszabály megjelenésekor a panaszost erről tájékoztatva fel kellett volna hívni, hogy effektív pénzbeli támogatás helyett igényt tarthat a kamattámogatásra. 
Az igazolás kiállításának a lehetősége tehát a jogszabály hatálybalépésekor már megnyílt, így ettől az időponttól számítva terhelte az önkormányzatot a kioktatási kötelezettség, melyet elmulasztva az önkormányzat késedelembe esett. Az ügyben azonban van még egy súlyosabb mulasztás, tekintettel arra, hogy a Miniszterelnöki Hivatal konkrét tájékoztatását követően a panaszos 2003. február 19-ei keltezésű és 2003. február 24-ei érkeztetésű kérelmében ismételten kérte az önkormányzat intézkedését, és most már konkrétan az igazolás kiállítását. Ebben külön kitért arra, hogy 8 napon belül kéri az önkormányzat válaszát. Ez azonban csak egy szűk hónap múlva realizálódott, mivel az a panaszoshoz csak 2003. március 20-án érkezett meg. Az önkormányzat tehát nem tett eleget a kioktatási köztelezettségének és eljárása során megsértette a törvényben előírt határidő betartását. 

II. A bank eljárása
A bank eljárásával kapcsolatban a vizsgálat megállapította, hogy a bankban történő megjelenés céljával kapcsolatos panaszosi előadás és a vezérigazgató nyilatkozata egymástól jelentős mértékben eltér. A panaszos állítása szerint ő a bankkölcsön igénybétele érdekében, még a bank válasza szerint a panaszos ott csak érdeklődőként jelent meg, és tudomásul vette, hogy késedelembe esett, és ügyével nem foglalkoznak. Ezen utóbbi nyilatkozat teljes mértékben életszerűtlen, mert a panaszost az akkor már fél éve húzódó ügyében egyértelműen a kölcsön igénybevételének szándéka vezette, joggal bízva abban, hogy a jogszabályban nyitvaálló több mint egy munkahét alkalmas idő arra, hogy a bank az igazolás birtokában a kölcsönügyletet elbírálja. A kereskedelmi bankok naponta megjelenő új és új szolgáltatásainak kínálata sorában, amikor a hitelkérelmek elbírálását egy órán belül ígérik, ez nem túlzott elvárás a panaszostól. Joggal bízhatott abban, hogy 2003. március 24-től (bankban történt megjelenés) 2003. március 31-ig (a rendeletet a 2003. március 31-ig megkötött kölcsönszerződésekre kell alkalmazni) rendelkezésre álló 6 munkanap elegendő az igényének elbírálására. 
A költségvetési pénz folyósítása figyelembételével ez az igény az állam részéről is jogos elvárás, tekintettel arra, hogy a kormányrendelet nem is ad útmutatást arra, hogy mely időpontig nyújtható be a kérelem, pontosan azért, mert a bankok „villámgyors” ügyintézési ígéretei ezt nem tették indokolttá. Elfogadhatatlan a bank vezérigazgatójának az a nyilatkozata, hogy a kérelmeket 2003. februárig fogadták be. Ez a meghatározás felveti azt a kérdést, hogy ezen február 1-jét vagy február 28-át kell érteni. Ha február 1-jét akkor még kritikusabban érintett a hozzáállás, mert e szerint februárban és márciusban nem fogadták be az árvízkárosultak kölcsönkérelmeit. 
A bank vezérigazgatójának küldött megkeresésemet a következő kéréssel zártam: Az ügyben minden információt szívesen fogadok, amely a panasz eredményes vizsgálatát elősegíti. Ennek a kérésnek az alapján a bank esetlegesen tájékoztathatott volna arról, hogy a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyelete által jóváhagyott belső szabályzat milyen ügyintézési határidőt rögzít, illetve hivatkozhatott volna olyan más dokumentumra, amely a két hónapos vagy akár az egy hónapos ügyintézést engedélyezi az állami kamattámogatással érintett kölcsönök folyósításakor.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló törvény 1993. évi LIX. törvény 25. §-a kimondja, hogy ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály vagy az állami irányítás egyéb jogi eszköze fölösleges, nem egyértelmű rendelkezésére, illetve az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára (hiányosságára) vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra, illetve az állami irányítás egyéb jogi eszköze kiadására jogosult szervnél a jogszabály (állami irányítás egyéb jogi eszköze) módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.
A vizsgálat során tehát felmerült, hogy a bank részéről a bank belső szabályzata okozta a panaszos esetében az ügyintézés elmulasztását, megtagadását, melynek következtében a panaszosnak semmilyen jogi lehetősége nem volt, hogy a kérelmének befogadása, s így az ügyintézés elmulasztása miatt jogorvoslati lehetőséggel éljen.
Egy korábbi, az OBH 1174/2003. számú vizsgálatomban az állami támogatás banki folyósításával kapcsolatos eljárásban már megállapítottam, hogy az állami támogatásos jelzáloghitel alapú kölcsönök esetében az állami támogatások igénylési feltételeinek fennálltáról a bank dönt, anélkül hogy az állam bármilyen jogorvoslati fórumot biztosítana. Megállapítottam, hogy alkotmányos visszásságot okoz a jogorvoslathoz való joggal összefüggésben, hogy a jogalkotó nem biztosít a lakástámogatási rendszerhez kapcsolódó állami támogatásokhoz jogorvoslati utat és ezzel magukra a kereskedelmi bankokra bízza az állami támogatások igénylése jogosságának vizsgálatát.
Felkértem a pénzügyminisztert arra, hogy tegye meg a szükséges intézkedéseket annak érdekében, hogy a fogyasztói panaszok intézése során a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének eljárása legyen egyértelműen közigazgatási jellegű, és hogy tegyen intézkedést annak érdekében is, hogy a lakáscélú állami támogatások banki elbírálásához kapcsolódjon jogorvoslati lehetőség. Az OBH 1174/2003. ügy kapcsán és annak folytatásaként még vizsgálatot és egyeztetéseket tartok szükségesnek, ezért jelen ügyben a jogorvoslati fórum kialakítása és működtetése érdekében ismételt jogalkotási javaslattal nem élek.
Az Alkotmánybíróság a 6/1998. (III. 11.) AB határozat rámutatott, hogy: "A tisztességes eljárás (fair trial) követelménye nem egyszerűen egy a bíróságnak és az eljárásnak itt megkövetelt tulajdonságai közül (ti. mint "igazságos tárgyalás"), hanem az idézett alkotmányi rendelkezésben foglalt követelményeken túl – különösen a büntetőjogra és -eljárásra vonatkozóan – az 57. § többi garanciájának teljesedését is átfogja. Sőt, az Egyezségokmánynak és az Emberi Jogok Európai Egyezményének – az Alkotmány 57. §-a tartalmához és szerkezetéhez mintát adó – eljárási garanciákat tartalmazó cikkei általában elfogadott értelmezése szerint a fair trial olyan minőség, amelyet az eljárás egészének és körülményeinek figyelembevételével lehet csupán megítélni. Ezért egyes részletek hiánya ellenére éppúgy, mint az összes részletszabály betartása dacára lehet az eljárás "méltánytalan" vagy "igazságtalan", avagy "nem tisztességes". Természetesen különbözik egy adott eljárás fair voltának megítélése az abban az ügyben döntő nemzetközi bizottságok vagy bíróság eljárásában a magyar Alkotmánybíróság lehetőségeitől, amely elvont normakontrollt végez. Ez utóbbiban csupán a tisztességes eljárás megkövetelte általános ismérvek megállapítására van lehetőség.
Az árvízkárral kapcsolatos vizsgálatom során megállapítottam, hogy Budakalász Nagyközség Önkormányzata a hatósági bizonyítvány késedelmes kiállításával, még a Földhitel- és Jelzálogbank Rt. a hitelkérelem elbírálásának elmaradásával az Alkotmányban deklarált tulajdonhoz, jogorvoslathoz, tisztességes eljáráshoz fűződő joggal, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott.

Ajánlás
1)	Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bekezdése alapján felkérem a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének elnökét, hogy a panaszos esetében vizsgálja meg és minősítse az eljáró bank ügyintézését, belső szabályzatát, és külön értékelje a bank vezérigazgatójának azon tájékoztatását, mely szerint a vizsgálati jelentésben szereplő kormányrendelet esetében a kölcsönkérelmeket 2003. februárig fogadták be.
A panaszos esetében adjon konkrét megoldást az elmaradt kölcsöntámogatás utólagos elbírálására, tekintettel arra, hogy a panaszos igazolhatóan olyan időpontban jelent meg a bank ügyfélszolgálatán, amikor még 6 munkanap állt rendelkezésre a kérelem elbírálására.
Tekintse át a bank belső szabályzatának felülvizsgálatát, hogy az mindenkor biztosítsa az alkotmányos jogok érvényesülését.
2)	Az Obtv. 24. §-a alapján felkérem a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy a vizsgálati jelentés alapján tekintse át a hatósági bizonyítvány kiállításával kapcsolatos jegyzői mulasztást, és a fővárosi, megyei közigazgatási hivatalokról szóló 191/1996. (XII. 17.) Korm. rendelet alapján a felmerült alkotmányos jogokkal összefüggésben kezdeményezze a jegyzővel szemben a fegyelmi eljárást.
Kérem a Pénzügyi Szervezetek Állami Felügyeletének elnökét, hogy az ajánlással kapcsolatos álláspontjáról és a megtett intézkedésről 60 napon belül, míg a Pest Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét arra, hogy 30 napon belül értesíteni szíveskedjen. 

Budapest, 2005. április 12.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Az ügy jogszabályi háttere
1957.évi IV.törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
2. § (6) Az ügyfelet az államigazgatási eljárásban megilleti a nyilatkozattétel és a jogorvoslat joga, köteles viszont legjobb tudomása szerint, jóhiszeműen közreműködni. Mindezek érdekében az eljáró szerv az ügyfelet jogairól és kötelességeiről tájékoztatja. (7) A közigazgatási szervek feladataikat gyors és egyszerű eljárással teljesítik.
4. § (1) A közigazgatási szerv a hatáskörébe tartozó ügyben az illetékességi területén köteles eljárni. Ha e kötelességének nem tesz eleget, erre a felettes szerve - kérelemre vagy hivatalból - utasítja. (3) Adatigazolással, nyilvántartás-vezetéssel, illetőleg hatósági ellenőrzéssel kapcsolatos közigazgatási ügyekben a mulasztó közigazgatási szerv a felettes szervének az ügyfél kérelme alapján kiadott utasítására tizenöt napon belül köteles eleget tenni kötelezettségének. (5) Ha nincs felettes szerv, illetőleg a felettes szerv intézkedési vagy eljárási kötelezettségének nem tesz eleget, a megyei (fővárosi) bíróság a fél kérelmére nemperes eljárásban kötelezi a közigazgatási szervet az eljárás lefolytatására.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (2) A testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül, vagy ha ez nem lehetséges, legkésőbb a soron következő testületi ülésen kell határozni.
49. § (1) E törvény rendelkezéseit az e fejezet szerinti eljárásban az itt szabályozott eltérésekkel kell alkalmazni. (2) A közigazgatási szerv által valamely tény vagy állapot igazolására kiállított okiratot, a tény vagy állapot más hasonló módon történő igazolását, valamint a hatósági nyilvántartásba történt bejegyzést határozatnak kell tekinteni. (3) A hatósági bizonyítvány és a hatósági igazolvány kiadásának megtagadásáról, valamint a hatósági nyilvántartásba való bejegyzés (módosítás, törlés) megtagadásáról a közigazgatási szerv határozatot hoz.
50. § (1) A közigazgatási szerv tény, állapot vagy egyéb adat (a továbbiakban: adat) igazolására hatósági bizonyítványt ad ki. (2) A hatósági bizonyítvány kiadására - a 6. §-ban felsoroltakon felül - az a közigazgatási szerv is illetékes, a) amelynek területén a bizonyítandó tény bekövetkezett, illetőleg az állapot tartott vagy megszűnt, b) amelynek területén a bizonyítással kapcsolatos dolog van, vagy a bizonyítani kívánt időszakban volt, c) amelynek nyilvántartása az adatot tartalmazza. (3) A hatósági bizonyítványt - a kérelem előterjesztésétől számított nyolc napon belül - írásban kell kiadni, illetőleg az ügyfél által benyújtott iratot záradékkal lehet ellátni. A hatósági bizonyítványban fel kell tüntetni, hogy azt kinek, milyen célból és milyen bizonyítékok alapján adták ki. (4) A hatósági bizonyítvány tartalmát - az ellenkező bizonyításáig - mindenki köteles elfogadni.
51. § (1) Hatósági bizonyítványt akkor lehet kiállítani, ha ezt jogszabály előírja, vagy ennek szükségességét az ügyfél valószínűsíti. (2) A közigazgatási szerv a hatósági bizonyítvány kiadását megtagadja, ha a) kiadása jogszabályba ütközik, b) az igazoltatni kívánt adat más okirattal bizonyítható, c) az ügyfél a bizonyítvány felhasználásának célját nem tudja megindokolni, vagy valótlan adat igazolását kéri.

201/2002. (IX. 14.) Korm. rendelet a Duna és mellékfolyói által 2002. augusztusban egyes, nem lakás céljára szolgáló épületekben okozott károk elhárításához kölcsön igényléséről
A Dunán és mellékfolyóin 2002. augusztus hónapban kialakult árhullám által a nem lakáscélú építményekben okozott károk elhárításának támogatására a Kormány a következőket rendeli el:
1. § A nem lakás céljára szolgáló építmények helyreállítási munkáira a lakáscélú állami támogatásokról szóló 12/2001. (I. 31.) Korm. rendelet 12. §-a szerinti jelzáloglevéllel finanszírozott kölcsön (a továbbiakban: kölcsön) az e rendeletben foglalt eltérésekkel vehető igénybe.
2. § A kölcsön a nem lakáscélú építményekben a Dunán és mellékfolyóin 2002. év augusztusában kialakult árhullám következtében keletkezett károk helyreállítására vehető igénybe, amennyiben a kárbejelentés a területileg illetékes helyi önkormányzathoz (a továbbiakban: önkormányzat) e rendelet kihirdetését követő 15 napon belül megtörtént.
3. § Az árhullám sújtotta területeken kölcsön igényelhető a használatbevételi vagy fennmaradási engedéllyel rendelkező a) lakás rendeltetésszerű használatához szükséges melléképületek, melléképítmények, b) 10 millió forint - hitelintézet által megállapított - forgalmi értéket meg nem haladó ingatlan-nyilvántartás szerinti üdülő célú ingatlanok, c) sportcélú ingatlanok, d) telephelyeként nyilvántartott épület helyreállításához.
4. § E rendelet alkalmazásában helyreállítás: az árhullámot megelőző rendeltetés, alapterület és komfortfokozat eléréséhez szükséges munkálat.
5. § A kölcsön nem haladhatja meg a Helyreállítási és Újjáépítési Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) által elismert kárnak a biztosítók által megtérített összeggel csökkentett összegét.
6. § A kölcsön igényléséhez az önkormányzat jegyzője - a Bizottság által elismert kár alapján - igazolást állít ki.
7. § Az igazolásnak tartalmaznia kell: a) az árhullám miatt károsodott ingatlan
1. címét, helyrajzi számát, rendeltetését,
2. tulajdonosának nevét, címét,
3. használatbavételi, fennmaradási engedélyének meglétét,
b) az elismert kár összegét,
c) a melléképületek, melléképítmények esetén azoknak a lakás rendeltetésszerű használatához való szükségességét,
d) keresőtevékenységet szolgáló épületek esetén az önkormányzat nyilvántartásában telephelyként való szereplést.
8. § Ez a rendelet a kihirdetését követő 3. napon lép hatályba. Rendelkezéseit a hitelintézettel 2003. március 31-ig megkötött kölcsönszerződésekre kell alkalmazni.
(Hatályon kívül helyezte: 105/2004. (IV. 27.) Korm. rendelet 1. §. Hatálytalan: a Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésének napjától)

105/2004. (IV. 27.) Korm. rendelet az egyes jogszabályok hatályon kívül helyezéséről
1. § A Kormány az e rendelet mellékletében felsorolt kormányrendeleteket, minisztertanácsi rendeleteket, miniszterelnöki rendeleteket, miniszteri rendeleteket és államtitkári rendelkezéseket hatályon kívül helyezi.
2. § Ez a rendelet a Magyar Köztársaságnak az Európai Unióhoz történő csatlakozásáról szóló nemzetközi szerződést kihirdető törvény hatálybalépésével egyidejűleg lép hatályba, és 2004. július 31-én hatályát veszti.
(Hatályon kívül helyezte ugyanezen jogszabály 2. §-a. Hatálytalan: 2004. VII. 31-től)