Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4066/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában a Magyar Államvasutak Rt. (a továbbiakban: MÁV) kalauzának, valamint a VIII. kerületi Rendőrkapitányság részéről vele és diáktársával szemben intézkedő rendőröknek az eljárását sérelmezte.
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében - a panasz kivizsgálása, illetve a vonatkozó dokumentumok megküldése végett - megkerestem a MÁV Rt. vezérigazgatóját, és a VIII. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjét.

Érintett alkotmányos jogok
Jogállamiság, jogbiztonság elve, tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § /1/ bek.);
Személyes szabadsághoz való jog (Alk. 55. § /1/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok
1993. évi XCV. törvény a vasútról
2. § (3) A közforgalmú vasút tevékenysége az ország területére (országos közforgalmú vasút), illetve egy vagy több önkormányzat területére (helyi közforgalmú vasút) terjedhet ki. Helyi közforgalmú vasút a közúti vasút (villamos), a közúttól elkülönített vasút (magasvasút, kéregvasút, mélyvezetésű vasút - metró, helyiérdekű vasút - HÉV). A különleges pályával rendelkező, helyi forgalmat ellátó vasút (fogaskerekű vasút, sikló, sífelvonó és függőpálya) saját használatú is lehet.
11. § (2) A személyszállítás és az árufuvarozás minőségi követelményeit, a személyszállítási és az árufuvarozási szerződés lényeges elemeit, ezen belül az utasok, fuvaroztatók és a vasúti társaság alapvető jogait és kötelezettségeit a Kormány - az ezzel összefüggő szakmai szabályokat a miniszter - rendeletben állapítja meg.
12. § (1) A menetrend alapján végzett helyi és helyközi személyszállítás közszolgáltatási tevékenység.

10/1997. (I. 28.) Korm. rendelet a vasúti személyszállítási szerződésekről
4. § (3) A vasúttársaság a megállóhelyeken a balesetmentes utaskiszolgálás érdekében gondoskodik a) írásos, illetve szóbeli utastájékoztatásról,
8. § (2) A vasúttársaság az utastájékoztatást kiadványokkal, jól látható hirdetményekkel, a kiszolgáló személyzet szóbeli tájékoztatásával, információs berendezésekkel, szükség szerint információs szolgálattal látja el. (3) A vasúttársaság köteles az utasokat jogaikról, kötelezettségeikről, az igénybe vehető szolgáltatásokról, különösen pedig az esetleges forgalmi zavarokról tájékoztatni. 

1978. évi IV. törvény a Büntető törvénykönyvről (Btk.)
274. § (1) Aki a) hamis közokiratot készít vagy közokirat tartalmát meghamisítja, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő. b) hamis vagy hamisított, illetőleg más nevére szóló valódi közokiratot felhasznál, c) közreműködik abban, hogy jog vagy kötelezettség létezésére, megváltozására vagy megszűnésére vonatkozó valótlan adatot, tényt vagy nyilatkozatot foglaljanak közokiratba, bűntettet követ el, és három évig terjedő szabadságvesztéssel büntetendő.
A közokirat fogalmát a Pp. 195. § (1) bekezdése adja. E szerint közokirat az olyan okirat, amelyet bíróság, közjegyző vagy más hatóság ügykörén belül a megszabott alakban állított ki és amely mint közokirat teljesen bizonyítja a benne foglalt intézkedést vagy határozatot, továbbá az okirattal tanúsított adatok és tények valóságát, úgyszintén az okiratban foglalt nyilatkozat megtételét, valamint annak idejét és módját. Csak a meghatározás valamennyi elemének együttes fennállta esetén beszélhetünk közokiratról. Egyaránt lényeges, hogy az okiratot a hatósági jogkör gyakorlója állítsa ki, de ugyanígy az is, hogy hatósági ügykörében járjon el. Az oktatási intézmény nem hatóság, de a tanintézet igazgatója által hivatalos személyi minőségében kiállított végbizonyítvány, vagy diákigazolvány az (BH1995. 199.). 

1998. évi XIX. törvény a büntetőeljárásról (Be.)
6. § (1) A bíróságnak, az ügyésznek és a nyomozó hatóságnak kötelessége, hogy az e törvényben megállapított feltételek esetén a büntetőeljárást megindítsa, illetőleg az eljárást lefolytassa. (2) Büntetőeljárás csak bűncselekmény gyanúja alapján, és csak az ellen indítható, akit bűncselekmény megalapozott gyanúja terhel. (3) Büntetőeljárást nem lehet indítani, a már megindult büntetőeljárást meg kell szüntetni, vagy felmentő ítéletet kell hozni, ha b) nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, illetőleg az, hogy a bűncselekményt a terhelt (feljelentett személy) követte el,
151. § (1) A lefoglalás a bizonyítás érdekében vagy az elkobzás, illetőleg a vagyonelkobzás biztosítására a dolog birtokának elvonása a birtokos rendelkezése alól.
177. § Az ügyész és a nyomozó hatóság az olyan kényszerintézkedéseket, amelyeknek elrendelésére egyébként jogosult (126. §, 149. §, 150. §, 151. §, 158/A. §) halasztást nem tűrő esetben nyomban elvégezheti, és bizonyítási cselekmények (119. §, 121. §, 122. §) elvégzését rendelheti el (halaszthatatlan nyomozási cselekmény). Az eljárási cselekményről készült jegyzőkönyvben a halaszthatatlanság tényét és az ezt megalapozó körülményeket fel kell tüntetni.
182. § (1) Az ügyész és a nyomozó hatóság a nyomozási cselekményeknél szaktanácsadót vehet igénybe, ha a bizonyítási eszközök felkutatásához, megszerzéséhez, összegyűjtéséhez vagy rögzítéséhez különleges szakismeret szükséges, illetőleg az ügyész vagy a nyomozó hatóság valamilyen szakkérdésben felvilágosítást kér.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.)
15. § (1) A rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, amely nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával. (2) Több lehetséges és alkalmas rendőri intézkedés, illetőleg kényszerítő eszköz közül azt kell választani, amely az eredményesség biztosítása mellett az intézkedéssel érintettre a legkisebb korlátozással, sérüléssel vagy károkozással jár.
18. § (1) A fogvatartott részére biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen, feltéve, hogy ez nem veszélyezteti az intézkedés célját. Ha a fogvatartott nincs abban a helyzetben, hogy e jogával élhessen, az értesítési kötelezettség a Rendőrséget terheli. Ha a fogvatartott fiatalkorú vagy gondnokság alá helyezett, haladéktalanul értesíteni kell törvényes képviselőjét vagy gondnokát.
33. § (2) A rendőr a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja azt, b) aki bűncselekmény elkövetésével gyanúsítható; f) aki a szabálysértést az abbahagyásra irányuló felszólítás után is folytatja, illetőleg akivel szemben az eljárás azonnal lefolytatható, továbbá akitől tárgyi bizonyítási eszközt kell megszerezni, vagy elkobzás alá eső dolgot kell visszatartani. (3) A Rendőrség az előállítással a személyi szabadságot csak a szükséges ideig, de legfeljebb 8 órán át korlátozhatja. Ha az előállítás célja még nem valósult meg, indokolt esetben ezt az időtartamot a rendőri szerv vezetője egy alkalommal 4 órával meghosszabbíthatja. Az előállítás időtartamát a rendőri intézkedés kezdetétől kell számítani. (4) Az előállítottat szóban vagy írásban az előállítás okáról tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról részére igazolást kell kiállítani.

3/1995. (III. 1.) BM rendelet a rendőrség szolgálati szabályzatáról
45. § (1) Az előállított személyt előállító vagy biztonságos őrzését szolgáló más helyiségben kell elhelyezni. Az azonos ügyben előállítottakat el kell különíteni. Az elővezetett személyt, ha az intézkedés sikeresen csak így hajtható végre, a rendőrségen történő visszatartás idejére előállító helyiségben lehet elhelyezni. Ha az előállító helyiségben előállított, elővezetett személy van, gondoskodni kell az állandó őrzéséről. (3) Az előállító helyiségben történő elhelyezéskor, az előállított, elővezetett személyt fel kell világosítani az intézkedés várható időtartamáról. Ruházatát át kell vizsgálni, és tőle el kell venni azokat a tárgyakat, amelyeket fogva tartáskor sem tarthat magánál. Nyilatkoztatni kell sérüléséről, esetleges panaszáról. A sérültet orvosi ellátásban kell részesíteni. (4) Az előállított, elővezetett személy ellátására a fogva tartottakra vonatkozó szabályok megfelelően irányadók. (5) Az előállító helyiségre, illetőleg az abban elhelyezett személyekre az őrzésre és az okmányok vezetésére - eltérő rendelkezés hiányában - a fogdaszolgálatra vonatkozó szabályokat kell alkalmazni. Látogató fogadása azonban nem engedélyezhető.

19/1995. (XII. 13.) BM rendelet a rendőrségi fogdák rendjéről
16. § (2) Befogadáskor a fogvatartottnál lévő tárgyakról jegyzőkönyvet kell készíteni. A letétként kezelt pénzt egy összegben, a külföldi fizetőeszközöket címletenként és sorszám szerint, a többi - letétként kezelt - tárgyat megnevezésük, számuk és jellegzetességük feltüntetésével kell jegyzőkönyvbe foglalni. Külön kell felsorolni azokat a tárgyakat, melyeket a fogvatartott magánál kíván tartani. A jegyzőkönyvet a fogvatartottal is alá kell íratni, és egy példányát részére át kell adni. (3) A letétként kezelt tárgyak letételkori, illetőleg megfelelő állapotban történő megőrzéséről a fogvatartásért felelős gondoskodik. A fogvatartott személyes tárgyait az erre kijelölt helyen tarthatja, tűrni köteles a tárgyak ellenőrzését. (4) A fogvatartás megszüntetésekor a letéti tárgyakat a fogvatartott részére vissza kell adni, kivéve az igazoltan felhasznált pénzösszeget, valamint azokat a tárgyakat, melyeket higiéniai okból meg kellett semmisíteni.

A megállapított tényállás
2004. június 20-án a panaszos - aki a Műszaki Egyetem hallgatója - a Csornáról 19.03 órakor induló IC vonattal utazott Budapestre. A vonaton a kalauz nem fogadta el érvényesnek a diákigazolványát, majd a Keleti pályaudvaron levő rendőrőrsre kísérte egy másik - államigazgatási főiskolás - diáklánnyal együtt, akinél hasonló probléma merült fel. A panaszos kérte, hogy írják fel az adatait, majd engedjék el, mert másnap reggel vizsgázik. A két rendőr egyike – a kalauzzal történt beszélgetést követően – 9800 Ft befizetésére kérte a diákokat, ennek okát azonban nem közölte. Miután nem fizettek, előállították őket a VIII. kerületi Rendőrkapitányságra, ahonnan éjfél körül távozhattak. A diákok június 22-én visszakapták az okmányszakértő által megvizsgált és valódinak talált diákigazolványukat. A panaszos június 29-én kelt – mind a MÁV Rt.-hez, mind a VIII. kerületi Rendőrkapitánysághoz eljuttatott – levelében kifogásolta a vele szemben tett intézkedéseket.
A VIII. kerületi Rendőrkapitányság vezetője – a fenti leírást magában foglaló megkeresésem nyomán – az alábbiakról tájékoztatott:
2004. június 20-án 21.05 órakor a MÁV jegykezelője bejelentést tett a Keleti Pályaudvari Rendőrőrsre, mely szerint két diáklány feltehetőleg hamis diákigazolvánnyal vette igénybe az utazási kedvezményt, ezért rendőri intézkedést kért velük szemben. Az őrsre behívott járőr a jegykezelővel együtt átvizsgálta a diákigazolványokat, és megállapította, hogy az érvényesítő címkéken kaparások nyomai láthatóak, ami felvetette a gyanúját annak, hogy az igazolványokon a címkéket kicserélték, ill. nem ezekhez az igazolványokhoz adták ki.
A fenti körülményekre tekintettel a járőr az Rtv. 33. § (2) bek. b, és f, pontja alapján a nevezett személyeket intézkedés alá vonta, és a VIII. kerületi Rendőrkapitányságra előállította. Az átszállításra csak 23.00 órakor került sor, részben azért, mert a kapitányság szolgálatban levő gépkocsizó járőrei más feladatot láttak el, részben pedig az ügyeletes tiszt megkísérelte okmányszakértő azonnali bevonását, de ez nem járt eredménnyel. 
A befogadás során az érintetteket tájékoztatták a jogaikról, ill. a kötelességeikről; a diákok nem kérték hozzátartozó értesítését, és panaszt sem jelentettek be, amit aláírásukkal igazoltak. Miután – szakértői vélemény nélkül – nem lehetett egyértelműen megállapítani az igazolványok valódiságát, az ügyeletes tiszt úgy döntött, hogy az előállított személyeket számoltassák el. Ezt az ügyeletes nyomozó soron kívül végrehajtotta, melynek során az érintettek úgy nyilatkoztak, hogy az igazolványaik nem hamisak, azokat jogszerűen használták. Hozzájárultak ugyanakkor ahhoz, hogy az igazolványaikat a későbbi okmányszakértői vizsgálatig visszatartsák. Ezt követően az előállított személyeket 2004. június 21-én 00.20-órakor elbocsátották, panasz és sérelem nélkül.
Az ügyben 148-4719/2004. ált. számon indítottak eljárást, melynek során az igazolványokat június 21-én bemutatták egy igazságügyi okmányszakértőnek, aki egyértelműen megállapította, hogy azokban az érvényesítő címkék ugyan sérültek, és nem kizárt, hogy azt korábban ki akarták venni az igazolványból, de hamisítás sem azokban, sem az igazolványokban nincs. Az eljárás során leellenőrizték az iskolák nyilvántartásában a diákokat, és megállapították, hogy az igazolványokon szereplő oktatási intézmények hallgatóiként jogszerűen használják az igazolványokat. Az igazolványokat már másnap - június 22-én - kiadták az érintetteknek, és az eljárást befejezték.
A MÁV Rt. illetékes osztályát is tájékoztatták az eljárás eredményéről, és felhívták a figyelmüket arra, hogy a jövőben körültekintőbben járjanak el, ha feljelentést tesznek, ill. képezzék a jegykezelőiket a hasonló esetek elkerülése végett.
Az ügyben az első intézkedést követő 12 órán belül megtörtént az igazságügyi okmányszakértő részére az igazolványok bemutatása, és ez alapján hozták meg a döntést, hogy - a Be. 6. § (3) bek. b, pontjára figyelemmel, mivel bűncselekmény elkövetése nem volt megállapítható - nem indítanak büntetőeljárást.
A rendőrkapitány állásfoglalása szerint „az eset összes körülményét figyelembe véve megállapítható, hogy a rendőri intézkedések a törvényben megfogalmazott keretek között, az emberi humanitás szempontjainak figyelembe vételével, jogszerűen és arányosan történtek. Mivel az ügyben büntetőeljárás nem indult, a rabosítás, lefoglalás, gyanúsítotti kihallgatás procedúráját nem kellett elviselniük az előállított személyeknek, így jogaik súlyosabban nem sérültek.”
A rendőrkapitány – a hasonló esetek elkerülése érdekében – ugyanakkor intézkedett, hogy közokirat-hamisítás bűntettének gyanúja esetén a Keleti Pályaudvari Rendőrőrsön 20 percen belül az ügyeletes nyomozó a lefoglalást foganatosítsa, és személyes szabadságot korlátozó intézkedésre csak akkor kerüljön sor, ha az okmányszakértő véleménye azt alátámasztja, ill. ha azt egyéb körülmények – mint például az intézkedés alá vont személyazonosságának megállapítása – indokolják, hogy az állampolgárok jogai a jövőben mind kevesebbet sérüljenek.
A MÁV Rt. Személyszállítási Üzletágának igazgatója arról tájékoztatott, hogy 2004. június 20-án, az Uniqa InterCity vonaton szolgálatot teljesítő jegyvizsgáló a menetjegyek kezelése során két utas diákigazolványában kaparási nyomokat észlelt, ezért – az Üzletszabályzatnak megfelelően – ún. utasleadási lapot állított ki. Ez tartalmazta a menetdíj (1282 Ft), a pótdíj (6000 Ft, a menetdíj meg nem fizetése miatt) és újból a pótdíj (6000 Ft, az utazási kedvezmény jogosulatlan igénybe vétele miatt) összegét (összesen 13 282 Ft). Az érintettek a lap aláírását megtagadták. Munkatársuk azonban helytelenül járt el az utasleadási lap kitöltése során, mert nem tájékoztatta az utasokat a lap kiállítása utáni teendőkről.
Az igazgató arról is tájékoztatott, hogy miután a hamisítás gyanúja alaptalannak bizonyult, a MÁV Rt. a panaszost kártalanítani fogja. A társaság megtette továbbá a szükséges intézkedéseket a hasonló esetek elkerülése érdekében, és belső rendelkezésben szabályozta a követendő eljárást. 

A vizsgálat megállapításai
A rendőrkapitány által megküldött iratok alapján az alábbiak állapíthatók meg: A 9457/2004. ideigl. számú rendőri jelentés szerint a diákok előállítására az 1994. évi XXXIV. törvény (Rtv.) 33. § (2) bek. b, pontja alapján, bűncselekmény gyanúja miatt került sor. Az intézkedő rendőrök a kalauz elmondása alapján tájékoztatták a kapitányság ügyeletét a történtekről, és – az ügyeletes tiszt utasítására – a rendőrségre szállították a panaszost és a másik diáklányt. Itt az államigazgatási főiskolás hallgatót 2004. június 20-án 23.28-tól 23.45-ig – az igazmondásra történő figyelmeztetést követően – „tanúként” meghallgatták. Ezt követően a panaszost 23.58-tól 00.10-ig „meghallgatottként” hallgatták meg. A vallomástételt követően mindketten hozzájárultak ahhoz, hogy a diákigazolványukat a hatóság „visszatartsa”. A meghallgatási jegyzőkönyvek száma szintén 9547/2004. ideigl.
2004. június 21-én és 22-én (148-4719/2004.ált. számon) a rendőrség megkereste mind a Műszaki Egyetem, mind a Közgazdasági és Államigazgatási Egyetem Tanulmányi Hivatalát az érintettek hallgatói jogviszonyának ellenőrzése érdekében. Június 22-én hivatalos feljegyzés készült, mely szerint az ügyben felvették a kapcsolatot az igazságügyi okmányszakértővel, aki aznap délelőtt megtekintette a két diákigazolványt és szaktanácsadóként elmondta, hogy „a kérdéses két diákigazolvány teljesen eredeti, a diákigazolványokon található címkék is eredetiek. A vizsgálat során hamisításra utaló nyomokat nem észlelt.” A diákigazolványokat június 22-én visszaadták a tulajdonosaiknak. Az ügy előadója – tekintettel arra, hogy a szaktanácsadó elmondása alapján nem utalt semmi hamisításra, ezért sem bűncselekmény, sem szabálysértés megállapítása nem volt lehetséges – jelentésében javasolta az ügy irattárba helyezését.
Az előállítás a személyi szabadságot korlátozó rendőri intézkedés. Az Rtv. 33. § (2) bek. azon eseteket sorolja fel, melyekben az eljáró rendőr mérlegelésétől függ az előállítás. Az Rtv. 15. §-a ugyanakkor kimondja, hogy a rendőri intézkedés nem okozhat olyan hátrányt, ami nyilvánvalóan nem áll arányban az intézkedés törvényes céljával. Már vizsgálatom elrendelésekor, a rendőrkapitánynak írt megkeresésemben is kifejtettem, érthetetlen számomra, hogy ilyen esetekben - a feltételezett elkövetők személyi adatainak birtokában - miért van szükség az érintettek előállítására. A diákigazolványok lefoglalására - halaszthatatlan nyomozati cselekményként - a helyszínen is sor kerülhetne, és a büntetőeljárást ezen adatok ismeretében is le lehetne folytatni, amennyiben az okmányszakértő véleménye alátámasztja a megalapozott gyanút.
Az Rtv. 33. § (4) bek. alapján az előállítottat az előállítás okáról szóban vagy írásban tájékoztatni kell, és az előállítás időtartamáról igazolást kell kiállítani a részére. Az Rtv. 18. § (1) bekezdése értelmében a fogvatartott részére biztosítani kell a lehetőséget, hogy egy hozzátartozóját vagy más személyt értesítsen. A rendőrkapitány állítása szerint az előállítottakat „tájékoztatták a jogaikról, ill. kötelességükről, és a nyilatkozattétel során nem kérték hozzátartozó értesítését és panaszt sem jelentettek be, melyet aláírásukkal igazoltak.” Ennek nyoma azonban az iratokban nem lelhető fel.
Ezzel szemben az előállított személyeket tanúként ill. meghallgatottként hallgatták meg, jogaikról – a meghallgatási jegyzőkönyv tanúsága szerint – nem tájékoztatták őket, ellenben figyelmeztették az igazmondás kötelezettségére. Az előállítás időtartamáról szóló igazolást nem kaptak; ugyanakkor diákigazolványukat „visszatartották”. A jegyzőkönyvben semmilyen, az eljárás alapjául szolgáló jogszabályi hivatkozás nem található. A meghallgatott jogállású személy nem szerepel sem a Be.-ben, sem az Áe.-ben, a visszatartás jogát pedig a postai küldeményekkel kapcsolatban szabályozza a büntetőeljárási törvény. A rendőrség a vizsgált ügyben alakszerűtlen eljárásban hallgatta meg a panaszost és a másik diáklányt, ill. vette el a diákigazolványukat. Ha ugyanis bűncselekmény gyanúja miatt történt az előállítás, a büntetőeljárást meg kellett volna indítani, a gyanúsítottakat a jogaikról tájékoztatni, és a diákigazolványaikat lefoglalni. Az előállítás elrendelése az Rtv. 33. § (2) bek. alapján - az érintettek „elszámoltatása érdekében” - ennélfogva minden jogalapot nélkülözött.
Már több jelentésemben – OBH 5000/2002., OBH 4632/2003. számú ügyek – megállapítottam az alkotmányos joggal összefüggő visszásságot azon esetekben, mikor a rendőrség az előállítások foganatosítása során nem volt figyelemmel az arányosság követelményére. Ezekben az ügyekben fegyelmi eljárást is kezdeményeztem, amit az országos rendőrfőkapitány elfogadott.
Jelen ügyben a rendőri intézkedés akkor is súlyosan sértette volna az arányosság követelményét, ha az előállítást követően az eljárási szabályok betartásával jártak volna el. Semmi nem támasztja alá, hogy a rendőrség eljárása során figyelembe vette volna az emberi humanitás szempontjait, különös tekintettel arra, hogy két huszonéves diáklányt éjfél után – bármiféle „humánus segítségnyújtás” felajánlásának nyoma nélkül – egyedül elengedtek a VIII. kerületi Rendőrkapitányságról. Az ügyben ezt követően - a büntetőeljárás során igénybe vehető - szaktanácsadót „kértek fel”, aki – a feljegyzés szerint – megállapította, hogy mind az igazolványok, mind a címkék eredetiek, hamisítás nem történt. A rendőrkapitány további „következtetése” a szaktanácsadó véleményével kapcsolatban (nem kizárt, hogy a címkéket korábban ki akarták venni az igazolványokból) szintén iratellenes. A 9800 Ft követelésével kapcsolatban a rendőrkapitány nem nyilatkozott.
Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítom, hogy a rendőrség eljárása rendkívül súlyos visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság követelményéből fakadó tisztességes eljáráshoz való joggal, valamint a személyes szabadsághoz való joggal összefüggésben. 
A fenti megállapításokra figyelemmel – az 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bek. alapján – ajánlást teszek az országos rendőrfőkapitánynak, hogy ismételten tekintse át a rendőri szervek gyakorlatát az előállítások foganatosításával kapcsolatban, és szükség esetén átfogóan - belső rendelkezésben - szabályozza az intézkedés végrehajtásának a módját úgy, hogy az megfeleljen a személyes szabadság korlátozására vonatkozó garanciális törvényi előírásoknak, valamint a szükségesség és az arányosság követelményének. Ajánlást teszek továbbá a budapesti rendőr-főkapitánynak, hogy gondoskodjon róla, hogy az irányítása alá tartozó rendőri szervek mind az előállítások foganatosítása során, mind azt követően az arányosság követelményét szem előtt tartva, illetve a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járjanak el. Felkérem, hogy ennek során külön hívja fel a VIII. kerületi Rendőrkapitányság vezetőjének a figyelmét a jogszabályok betartásának és alkotmányos alkalmazásának a garanciális jelentőségére.
Az Obtv. 24. § alapján felkérem továbbá a legfőbb ügyészt, vizsgálja meg, hogy az adott ügyben – a személyes szabadság korlátozásával, valamint a pénz követelésével összefüggésben – felmerült-e bűncselekmény elkövetésének gyanúja, és ennek megfelelően tegye meg a szükséges intézkedéseket.
Szükségesnek tartom megemlíteni, hogy a rendőrkapitány arról is tájékoztatott, hogy a MÁV Rt. sérelmére az elmúlt években százmilliós nagyságrendű kárt okoztak a különböző kedvezmények igénybevételére jogosító igazolványok hamisításával. Hangsúlyozni kívánom, hogy megállapításaimmal nem a felelősség tisztázását célzó büntetőeljárás megindításának szükségtelenségére, hanem az előállítás, mint személyi szabadságot korlátozó rendőri intézkedés alkalmazásának az indokolatlanságára kívántam felhívni a figyelmet.
A MÁV Rt. igazgatójának tájékoztatását elfogadtam. A főigazgató 2004. augusztus 17-én belső szabályzatot adott ki, mely szerint utazási kedvezményre jogosító okmány jogtalan használata, ill. hamisítása miatt rendőri intézkedés csak akkor kérhető, ha ez a tény a vonaton 100%-os biztonsággal megállapítható. Amennyiben nem, akkor elegendő az utasleadási lap kiállítása, a rendőrségi feljelentés megtétele pedig a telepállomás feladata. Kizárólag a vasút által rendszeresített okmányok vonhatóak be. A személyes adatok megállapítása érdekében rendőri segítséget elsősorban a vonaton utazó rendőrtől kell kérni, ennek hiányában csak nagyon indokolt esetben kell ezzel a lehetőséggel élni. A jövőben minden rendőri intézkedés jogosságát egyedileg vizsgálják, indokolatlan esetben munkáltatói intézkedést kezdeményeznek.
A MÁV Rt. intézkedését megfelelőnek tartom ahhoz, hogy a jövőben a hasonló eseteket elkerüljék. Felhívom ugyanakkor a személyszállítási üzletág igazgatójának a figyelmét a belső szabályzatban foglaltak betartatásának és ellenőrzésének a szükségességére, illetve a panaszos kártalanításának a teljesítésére.

Budapest, 2004. november 24.

Takács Albert sk.