Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3953/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Endrődi Zsuzsa
A vizsgálat megindulása
A panaszos azért fordult hozzám, mert 1996-ban felmondta a távfűtés szolgáltatásra vonatkozó szerződést, a Bajai Kommunális és Szolgáltató Kht. (továbbiakban: Szolgáltató) azonban továbbra is minden hónapban számlázta a szolgáltatási díjat.
Számtalanszor reklamált a Szolgáltatónál, de mindig azzal nyugtatták meg, hogy majd intézkednek. Így folyt ez 5 évig, végül a Bíróság fizetési meghagyást bocsátott ki részére a tartozás és kamata, összesen 207. 502.-Ft. és járulékai erejéig. A panaszos ezt jogtalannak tartotta, nem vette át a tartozással megterhelt nyugdíját, és éhségsztrájkot tartott Baja főterén, majd a garázsában is a maga készítette ravatalon. Az ügyben a jogbiztonsághoz való jog, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog sérelmének gyanúja miatt indítottam vizsgálatot.

A megállapított tényállás
Az ügyben megkerestem Baja címzetes főjegyzőjét, és kértem, hogy a távfűtés szolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. törvény 6. § (3) bekezdésében foglalt jogkörénél fogva tekintse át a szolgáltató intézkedéseit és tájékoztasson arról, hogy azok jogszerűek voltak-e, és arról is, hogy a panaszos kért, és kapott-e lakásfenntartási támogatást, valamint tervezi-e az önkormányzat a korszerűtlen fűtési rendszerrel épített lakóházak korszerűsítését.
A főjegyző válaszul elküldte az ügyben keletkezett bírósági határozatokat és a Szolgáltató ügyvezető igazgatójának a polgármesterhez írt tájékoztató leveleit.
Az okiratok, és a panaszos által előadottak alapján az alábbi tényállást állapítottam meg: A panaszos tulajdonában álló lakás a 60 lakást magában foglaló épület északi oldalán a földszinten fekszik, három oldalról fűtetlen. A fűtési rendszer olyan, hogy mire a felső emeletekről a panaszos lakásához ér a melegvíz, kihül. A panaszos 1981-ben költözött be, és az első fűtési szezonnál tapasztalta, hogy a lakásban hideg van. Többször reklamált a szolgáltatónál, és kérte, hogy találjanak megoldást. Felszereltek egy jelentősen nagyobb radiátort, de ez sem fűtött jobban, mint az előző. Ekkor a panaszos kérte, hogy ne kelljen teljes fűtési díjat fizetnie, hanem a szolgáltatással arányos mérsékelt díjat állapítsanak meg számára. 
A Szolgáltató, illetve jogelődje 1996-ig nem orvosolta a panaszát, és nem állapított meg kevesebb fűtési díjat sem. Ezért a panaszos 1996 június 5-én írásban értesítette a Szolgáltatót, hogy a fűtést a lakásában megszünteti, leszerelteti a radiátorokat a csöveket összeköti és leszigeteli. A szolgáltató válaszában tájékoztatta őt arról, hogy a 30 lakást (egy lépcsőház) érint a fűtés megszüntetése, ezért 29 lakás tulajdonosának a belegyezése szükséges a távfűtésből való kiváláshoz. A panaszos 27 lakás tulajdonosának hozzájárulását szerezte meg, melyet benyújtott a szolgáltatóhoz, aki közölte, hogy hőmennyiségmérő órát szereltetett fel, mely 60 lakás hőfelhasználását méri, ezért 59 lakás tulajdonosának kell a beleegyezése ahhoz, hogy a fűtési rendszerről leváljon. Ezeket a nyilatkozatokat a panaszos nem szerezte be, és nem pótolta az egy lépcsőházon belül még hiányzó nyilatkozatokat sem, ezért a szolgáltató nem állapodott meg vele a szolgáltatásból való kiválással kapcsolatban. Továbbra is számlázta a fűtés díjat, de a panaszos ezt nem fizette meg, mert lakásában a távfűtést addigra már megszüntette, 1996 óta önálló fűtőberendezéssel fűti a lakást. Így 2000. október 31. napjáig 136.671 Ft. hátraléka keletkezett, mert a panaszos a kiszámlázott összegből csupán a melegvízdíjat fizette meg. A szolgáltató fizetési meghagyás útján érvényesítette a tartozást annak a kifizetés napjáig járó 20 %-os kamatával. A panaszos ellentmondással élt, így az eljárás perré alakult.
A Bajai Városi Bíróság a panaszost a tartozás megfizetésére kötelezte azzal az indokkal, hogy a távfűtés kikapcsolására vonatkozóan megállapodás nem jött létre a szolgáltató és a fogyasztó között.
A panaszos, a per folyamán ugyan csatolt további három társtulajdonosi hozzájáruló nyilatkozatot, de a bíróság szerint a perben ennek már nem volt jelentősége, mert az addig felmerült távhő-díj megfizetéséről, nem pedig a közüzemi szerződés felmondásáról, annak alapos voltáról, vagy alaptalanságáról kellett döntenie.
A Bács-Kiskun Megyei Bíróság az első fokú bíróság ítéletét helybenhagyta. Így a végrehajtási eljárás során a panaszos nyugdíját a tartozással megterhelték. 2004. január 13-án hozott ítéletében a Bajai Városi Bíróság a panaszost további, 2003. május 31. napjától 60.095.-Ft. és késedelmi kamatai megfizetésére kötelezte. Az ítélet indokolásában foglaltak szerint a Szolgáltató az igényét a Baja Város Önkormányzata 26/1992. (X. 22.) Ktr. sz. rendeletére alapozta.

Érintett alkotmányos jog
A jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog, és a tisztességes eljáráshoz való jog. [Alkotmány 2. § (1) bekezdés]

Alkalmazott jogszabályok
A lakóépületek és vegyes célra használt épületek távhőellátásáról szóló 129/1991. (X. 15.) Korm. rendelet 
8. § (1) A fogyasztó a távhőellátás keretében nyújtott fűtési vagy használati melegvíz szolgáltatásból akár meghatározott, akár meghatározatlan időre, de legalább egy hónapi időtartamra részleges vagy teljes kikapcsolást kérhet. (2) A fűtési szolgáltatásból a fogyasztó akkor kapcsolható ki, ha ahhoz a lakóépület tulajdonosa vagy kezelője, valamint a kikapcsolás következményeiben érintett fogyasztók hozzájárulnak és a kikapcsolást kérő fogyasztó a felmerülő költségek megfizetését vállalja.
Az 1/1999. (I. 1.) Kormány rendelet 2. számú melléklete (Távhőszolgáltatási Közüzemi Szabályzat)
2. § (1) g./ pont: hőelvonás: ha a lakás, helyiség használója a távhőszolgáltatásra vonatkozó közüzemi szerződést úgy mondja fel, vagy oly módon nem kívánja azt igénybe venni, hogy nem teljesíti a Tszt. 35. §-ának (2) bekezdésében foglaltaknak megfelelő hőellátás biztosítására, illetőleg a TKSz 13. §-ának (2) bekezdésében foglalt vezetékszigetelésre vonatkozó kötelezettséget; 
12. § (3) Ha az átalány szerinti távhőszolgáltatást a lakás, helyiség új használója nem kívánja igénybe venni, a használat megkezdése előtt, a Tszt. 35. §-ának (2) bekezdése szerinti, a távhőszolgáltatással azonos komfortértékű hőellátást kell megvalósítania, és a lakásban, helyiségben levő, falon kívüli fogyasztói vezetékhálózatot el kell szigetelnie. Az elvégzett munkát köteles a távhőszolgáltatónak bejelenteni. 
19. § (4) Abban az esetben, ha a közüzemi szerződés felmondása kapcsán a lakás, helyiség használója a 12. § (3) bekezdésében foglalt követelményt nem tartja be, mérés szerinti távhőszolgáltatás esetén a fogyasztói közösségnek, átalány szerinti távhőszolgáltatás esetén a távhőszolgáltatónak az önkormányzat képviselő testülete rendeletében meghatározott mérsékelt díjat köteles fizetni.

A vizsgálat megállapításai
A fenti tényállás alapján megállapítható, hogy a panaszos fizetési kötelezettségét alapvetően két körülmény határozta meg. Az egyik az, hogy a nélkül vált le a távfűtési rendszerről, hogy a szolgáltató által megkívánt valamennyi társtulajdonos nyilatkozatát beszerezte volna. A másik ok Baja Város önkormányzatának rendeletében és Szolgáltató üzletszabályzatában foglalt rendelkezés, melyek szerint a kikapcsolás nem érinti az alapdíj fizetési kötelezettséget.
Áttekintettem a korábban hatályban volt 129/1991. (X. 15.) Korm. számú rendeletnek (továbbiakban: Kormány rendelet), és a távhőszolgáltatásról szóló 1998. évi XVIII. számú törvénynek (továbbiakban: Törvény) a távfűtési közüzemi szerződés felmondására vonatkozó szabályait. A Kormány rendelet szerint a fűtési szolgáltatásból a fogyasztó akkor kapcsolható ki, ha ahhoz a lakóépület tulajdonosa, vagy kezelője hozzájárul, valamint a kikapcsolás következményeiben érintett fogyasztók hozzájárulnak, és a kikapcsolást kérő fogyasztó a felmerülő költségek megfizetését vállalja. A kikapcsolás következményeiben érintett fogyasztók körét a szolgáltató határozta meg. Az ügyvezető igazgatónak a városüzemeltetési osztály vezetőjéhez írott leveléből megállapíthatóan a szolgáltató tájékoztatta a közös képviselőt arról, hogy a panaszos kiválásával 59 lakás tulajdonosának a költségei megemelkednek. Az iratokból nem derül ki, hogy a közös képviselővel, vagy a lakókkal ismertették volna az átháramló költségek nagyságát. Így nem tudhatták, hogy milyen hátrányokkal jár a panaszos fűtésből való kikapcsolása, és nem volt lehetőségük arra sem, hogy ezt összehasonlítsák azzal a hátránnyal, amit a panaszosnak az elégtelen szolgáltatás okozott. A szolgáltató fent említett tájékoztatási hiányosságai sértik a tisztességes eljáráshoz való jogot. Ugyancsak kifogásolható az a magatartása, hogy először csak 29 társtulajdonos hozzájáruló nyilatkozatát tartotta szükségesnek a felmondás érvényességéhez, utóbb pedig arról tájékoztatta a panaszost és a közös képviselőt is, hogy 59 tulajdonos hozzájárulását kéri. 
A kormányrendelet nem tartalmaz olyan rendelkezést, mely szerint a kikapcsolás nem érinti az alapdíj-fizetési kötelezettséget. E szabályt az önkormányzat foglalta rendeletbe. Az önkormányzat rendeletének meg kell felelnie a jelenleg hatályos 1998. évi XVIII. törvénynek és a végrehajtására kiadott 1/1999. (I. 1.) Kormány rendeletnek. Ez utóbbi lépett helyébe 1999. január 31-től a 129/1991. (X. 15.) Kormány számú rendeletnek. A jelenleg hatályos Távhőszolgáltatás Közüzemi Szabályzat 19. §-a szerint abban az esetben, ha a közüzemi szerződés felmondása kapcsán a lakás, helyiség használója a 12. § (3) bekezdésében foglalt követelményt nem tartja be, mérés szerinti távhőszolgáltatás esetén a fogyasztói közösségnek, átalány szerinti távhőszolgáltatás esetén a távhő szolgáltatónak az önkormányzat képviselő testülete rendeletébe meghatározott mérsékelt díjat köteles fizetni. A mérsékelt díjfizetési kötelezettséget tehát a jogszabály nem a kikapcsoláshoz, hanem ahhoz köti, ha a fogyasztó nem teljesíti a szerződés felmondásához szükséges feltételeket.
A 12. § (3) bekezdésében foglalt követelmény szerint a lakás használója köteles a távhőszolgáltatással azonos komfortértékű hőellátást megvalósítani, és a lakásban, helyiségben lévő falon kívüli fogyasztói vezetékhálózatot el kell szigetelnie. Az elvégzett munkát köteles a távhőszolgáltatónak bejelenteni. A fentiekben megfogalmazott követelmények nyilvánvalóan azt a célt szolgálják, hogy a távfűtésből kiváló tulajdonostárs  ne vonjon el hőt a szomszédos helyiségektől. A hőelvonás fogalmát a távhőszolgáltatási közüzemi szabályzat 2. § (1) bekezdés g.) pontja határozza meg. A főjegyző által rendelkezésemre bocsátott iratokban nem található olyan, mely a panaszos lakása által elvont hő mennyiségét, és annak díját ideértve az ezzel arányos alapdíjat is megállapította volna. Erre nézve nem található rendelkezés a Szolgáltató idézett üzletszabályzatában sem.
A panaszos az épület északi oldalán lakik. Lakását csupán egy oldalon határolja fűtött helyiség. A hőelvonás tehát feltehetően túlnyomórészt ezen az egy oldalon valósulhat meg, de az is csak abban az esetben, ha a panaszos lakásának hőmérséklete alacsonyabb, mint a szomszédos lakásé. Arra nézve az iratokban szintén nem található megállapítás, hogy a panaszos azonos komfortértékű fűtést valósított-e meg, és a vezetékeket megfelelően szigetelte-e.
A bírósági ítéletek szerint a panaszos nem teljesítette a felmondás feltételeit, ezért közötte és a szolgáltató között fennáll a közüzemi szerződés. A bírósági eljárást és az ennek során hozott határozatokat felülvizsgálni nincs hatásköröm. A bíróság ítéletét magam is tiszteletben tartom, nem vitathatom, hogy a közüzemi szerződés a panaszos és a szolgáltató között fennáll. Kérdés azonban, hogy e szerződés alapján mit szolgáltat a szolgáltató, és milyen díj fizetésére köteles a panaszos. Ehhez nyújt útmutatást véleményem szerint a már említett Távhőszolgáltatási Közüzemi Szabályzat 19. § (4) bekezdése, mely nem tesz különbséget hődij és alapdíj mérséklése között. Ennek alapján tehát helye van az alapdíj mérséklésének is. A mérsékelt díj fizetése azért is indokolt, mert a Szolgáltató teljesítése annak -ellenére hogy a közüzemi szerződés még mindig fennáll- lehetetlenné vált, mert a panaszos leszerelte az ehhez szükséges radiátorokat, és a lakáson belül elszigetelte a vezetékeket. A panaszos a perben nem a díjfizetés mértékét, hanem annak jogalapját vitatta, ezért a bíróság nem vizsgálta a szolgáltatási díj arányosságát. Kereset hiányában nem vizsgálta azt sem, hogy a szolgáltató teljesítése megfelelt-e a Ptk. 387. §-ában megfogalmazott „folyamatosan és biztonságosan a fogyasztó igénye szerint” történő közüzemi szolgáltatásnak.
A távhőszolgáltatók egy adott területen természetes monopolhelyzetben vannak. A fogyasztónak nincs lehetősége arra, hogy ha elégedetlen a szolgáltatás minőségével, mint a panaszos is, másik szolgáltatót válasszon. A távfűtés szolgáltatással összefüggő eddigi vizsgálatok tapasztalatai azt mutatják, hogy a távfűtés szolgáltatás hatékonysága több körülménytől is függ, pl. a távfűtési rendszer megfelelőségétől, a lakás hőszigetelésétől is.
A korábbi vizsgálatok során megismerhettem a fogyasztói érdekképviseletek véleményét is. Egyetértettem a Nagycsaládosok Országos Egyesületével abban, hogy mind az energiatakarékosság, mind az esélyegyenlőség megvalósításának érdekében fontos a távfűtési rendszer korszerűsítése és a panelrehabilitáció. Az Egyesület tapasztalata szerint az épületek felső szintjén az ablakok nyitva tartásával védekeznek a lakók a szükségesnél nagyobb hőmennyiség ellen, az alsóbb szinteken pedig fáznak.
Ugyanilyen helyzetről számolt be a panaszos is a levelében. A szolgáltató üzleti érdeke azt kívánja, hogy a fogyasztó minél tovább igénybe vegye a szolgáltatást, tehát szerződéses viszonyban álljon. Ezt azonban nem a távhőszolgáltatásról való leválást követően is alkalmazandó alapdíj fizetési kötelezettség önkormányzati rendeletben való előírásával, hanem a szolgáltatás minőségének javításával, a rosszabb adottságú (északi fekvésű) lakások megfelelő szigetelésének elősegítésével, a fűtési rendszer korszerűsítésével, díjmérsékléssel kell elérni. Ezért kértem a c. főjegyzőt, hogy tájékoztasson arról, hogy az önkormányzat tudja-e támogatni a korszerűtlen fűtési rendszerrel (sorba kötött radiátorok) épített lakóházak korszerűsítését, de erre nézve választ nem kaptam.
A fentiek alapján megállapítom, hogy Baja Város Önkormányzatának 26/1992. (X. 22.) Ktr. számú rendeletének 14. § 3. pontja az 1999. január 31-től hatályos – a mérsékelt díj fizetésre vonatkozó – szabályozással ellentétes rendelkezést tartalmaz, ezért az Alkotmányban meghatározott jogbiztonság követelményébe ütközik.
Az alkotmányos jogokat elsősorban a polgári törvénykönyv fejti ki, majd a külön jogszabályok, jelen esetben a távfűtésre vonatkozó törvény, kormányrendelet, és önkormányzati rendelet. Bármilyen szintű is a jogszabály meg kell felelnie az alkotmányos jogelveknek, és a polgári törvénykönyv általános szabályainak, a panaszolt esetben az önkormányzat rendeletének figyelemmel kell lennie a szolgáltatás - ellenszolgáltatás arányosságának követelményére (Ptk. 201-202 §-a).
Az említett alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása érdekében az alábbi javaslattal, illetve kezdeményezéssel élek:
- kezdeményezem Baja Város polgármesterénél, hogy tegyen intézkedéseket az Önkormányzat távfűtéssel kapcsolatos rendeletének felülvizsgálatára a hatályos jogszabályokkal való összhang megteremtése, és a panaszoséhoz hasonló hátrányos helyzetben lévő fogyasztók távfűtési díjának mérséklése érdekében; 
- kezdeményezem továbbá Baja Város címzetes főjegyzőjénél, hogy vizsgálja felül a szolgáltató üzletszabályzatát és gondoskodjon arról, hogy a fogyasztók a közüzemi szerződés megkötése, teljesítése és felmondása során megfelelő módon kapjanak tájékoztatást továbbá panaszbeadványaik kivizsgálásáról a szolgáltató minden esetben írásban válaszoljon. E követelményeket a szolgáltató az üzletszabályzatban is rögzítse.

Budapest, 2005. február 1.

Lenkovics Barnabás sk.