Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3703/2004. számú ügyben
(Előzményi irat: OBH 3053/2003;)
(Kapcsolódó ügyek: OBH 4028/2005 és OBH 4030/2005.)

Előadó: dr. Izafé Éva

Az utóvizsgálati eljárás megindulása

I. Az utóvizsgálatot indokoló körülmények
A Magyar Posta Rt. 2003-ban döntött arról, hogy több száz kistelepülés postahivatalát bezárja, és az érintett települések polgármestereinek tiltakozása ellenére bevezeti a mobilposta rendszert. A kistelepüléseken élő állampolgárok esélyegyenlőségét veszélyeztető ügyben OBH 3053/2003. számon hivatalból indítottam vizsgálatot, melynek során akkor, önmagában a Magyar Posta Rt. intézkedését nem minősítettem ugyan alkotmányos visszásságnak, de hangsúlyoztam, hogy: „a tájékoztatás hiányossága, az intézkedés bevezetésének - utólag igazoltan - nem megfelelő kommunikációja, a fokozatosság hiánya, valamint a bevezetés váratlanságának érzete, más szóval az intézkedés bevezetésének módja indokolttá teszi, hogy az Obtv. 17. §-ának (1) bekezdése alapján felhívjam a Magyar Posta Rt. vezérigazgatójának a figyelmét, hogy a jövőben fordítson különös figyelmet a helyi önkormányzatokkal, mint a helyi közakarat megtestesítőivel történő folyamatos párbeszédre, jogos igényeik figyelembevételére, és intézkedéseit a jövőben széleskörű tájékoztatás előzze meg.
Az állampolgári alapjogok, valamint a jogegyenlőség és esélyegyenlőség érvényesülése szempontjából helyeslem és támogatom az aprófalvak postahivatalaiban az Internet szolgáltatás bevezetését, ezzel a falvak bekapcsolását az információs társadalomba (és az Európai Unió információs rendszerébe). Ezért javasolom a Hírközlési és Informatikai Miniszternek, hogy a tárca elképzelését mielőbb részletesen is dolgozza ki, valamint megvalósítását gyorsítsa fel, kísérje figyelemmel. 
Felhívom továbbá az Esélyegyenlőségért Felelős Tárca Nélküli Miniszter, valamint a Miniszterelnöki Hivatalt Vezető Miniszter figyelmét, hogy a hátrányos helyzetű térségek alacsony lélekszámú településein élő állampolgárok esélyegyenlősége érdekében az ott élők halmozódó problémáinak megoldására fordítsanak kiemelt figyelmet.”
A kistelepüléseken élők és képviselőik ezt követően egyre többször adtak hangot a mobilpostai szolgáltatással kapcsolatos kifogásaiknak és változatlanul sérelmezték a kisposták megszüntetését.
Ezért a korábbi vizsgálatomat követő egy év múlva, 2004. június 22-én a Posta Vezérigazgatójának tett észrevételeimben jeleztem, hogy mindenkor fontosnak tartottam azt, hogy a kistelepülésekért szót emeljek. Ennek érdekében megszólítottam az Esélyegyenlőségi, továbbá a Hírközlési és Informatikai Minisztert, de kedvező változást nem tapasztaltam. Hangsúlyoztam, hogy változatlanul az az álláspontom, hogy a kistelepülések megmaradását és jövőjét nem az egyes közszolgáltatások leépítése, redukálása, esetleg önmagában vett „modernizálása”, hanem egy átfogó, komplex, a 21. századba és a fejlett Európába mutató fejlesztési stratégia szolgálná. Ennek része, esetleg bázisa lehetne a postahivatalok átalakítása, többfunkciós fejlesztése, amihez képest az „automobilizáció” inkább 20. századi, mint 21. századi megoldásnak tűnik.

II. Újabb panaszok az önkormányzatoktól
Időközben a kistelepülések polgármesterei több beadványban fordultak az állampolgári jogok országgyűlési biztosához, így Perőcsény község (Pest megye), Szabadi község (Somogy megye), Csoma község (Somogy megye), Komlóska község (BAZ megye) polgármesterei, akik elmondták, hogy a kistelepülések önkormányzatai mindent megtesznek, hogy az ott élő népességet megtartsák, melynek érdekében óvódát, iskolát, esetenként csak alsó tagozatos iskolát, konyhát, idősek klubját, művelődési házat tartanak fenn, vállalva a fenntartással járó – erejüket meghaladó – anyagi nehézségeket.
Perőcsényben is bezárták a postahivatalt, amely nagyon hátrányosan érinti az állandó és a nyári időszakban ott nyaraló (400 fő állandó lakos és 300 nyaraló) állampolgárokat. Egybehangzóan panaszolták, hogy a Posta előzetesen azt az ígéretet tette, hogy a mobilpostai szolgáltatás során ugyanabban a minőségű szolgáltatásban részesülnek majd, mint amit a postahivatal nyújtott. A gyakorlat azonban nem ezt igazolta. Vannak szolgáltatások, melyeket a mobilposta nem biztosít, illetve nem olyan színvonalon biztosít. A mobilpostától semmilyen újságot, folyóiratot nem lehet vásárolni, lottót nem lehet feladni, bankkártyával történő pénzfelvétel akadályozott, a postautalványokat nem minden nap lehet feladni. A postaautó változó időpontokban közlekedik a településen. Ezért az idős emberek órákon át kénytelenek várni arra, hogy ügyeiket elintézzék. A település lakói úgy érzik, hogy a postai szolgáltatások megváltozása az ő hátrányos megkülönböztetésüknek minősül.
Az önkormányzat sérelmezi, hogy a 600 lakosságszám alatti településen a postahivatalt az ő megkérdezésük nélkül zárták be. Nagyon szeretnék, ha a postahivatal visszaállításra kerülne, már csak azért is, mert a nyári időszakban a szolgáltatást igénybevevők száma az állandó lakosságnak szinte a duplájára emelkedik.
Hasonlóan panaszkodott Csoma és Szabadi polgármestere is, amikor úgy fogalmaztak, hogy nem hitték volna, hogy ez meg fog történni, főként azért nem, mert a rossz példák sokaságával szinte hetente találkoztak, ahol már bezárt a megszokott postahivatal. Az egyik érintett polgármester (Csoma) elmondta, hogy 2004. március 19-én a „legnagyobb titoktartás mellett” arról értesült, hogy április 1-jén bezár a posta. A falu vezetésével egyeztetés nem történt, csak március 24-ére hívták őket megbeszélésre, ahol azt közölték, hogy a postahivatalok bezárása már eldöntött tény. Rögtön reagáltak az eljárásra és aggodalmukat fejezték ki a már ismert állapotok miatt. A „Posta házhoz megy” elnevezésű tájékoztatót a házakhoz a posta kézbesítette, melyben kiemelt helyet kapott kétszer is, hogy az önkormányzattal történt előzetes tárgyalás, egyeztetés értelmében hozták meg a döntésüket. Ezt óriási félrevezetésnek tartják, sőt a falu vezetésének tudatos lejaratását látták benne, mert 6-7 nappal a bezárás előtt való közlés semmi körülmények között sem nevezhető egyeztetésnek. A polgármesterek úgy fogalmaztak, hogy a kezdő napon a mobilposta nem okozott a településen meglepetést, azt kapták, amit előre sejtettek. A tájékoztatóban megjelölt 11.30–13.30-as időponttal szemben 14.00 órakor sem volt a településen a mobilposta. A következő napokban annyi változás történt, hogy 15.00–16.00 óra körül – vagy esetenként ezen is túl – érkezik a posta. A postával kapcsolatos panaszok nagy része az önkormányzatnál csapódik le, de az önkormányzat és a polgármesteri hivatal munkáját, az ügyek intézését is hátráltatja a rossz és késedelmes szolgáltatás. Jelentős hátrány, hogy a megszokott szerencsejátékok sem kaphatók, amit korábban rövid idő alatt el lehetett intézni. Csoma településen 498, Szabadi községben pedig 340 lakos él. A két települést szinte egynek lehet nevezni, mert kb. 200 m választja el őket egymástól. Az évtizedek alatt kialakult postai szolgáltatást megszokta a két település lakossága. A napi elfoglaltság előtt bárki már reggel 08.00 óra körül a postahivatalban lerendezhette ügyeit, és tehette egész napi tevékenységét. A két település postahivatalának bezárásával az Európai Únióhoz való csatlakozással egyidőben, a törvényben biztosított postai szolgáltatások ilyen mértékű korlátozása rendkívüli módon sújtja a lakosságot. A mobilpostai szolgáltatás olyan minőségi visszalépést jelent, amit a lakosság nem hajlandó elviselni. A polgármesterek álláspontja szerint a postabezárás elkerülhető lett volna, ha velük időben megtörténik az egyeztetés. Hozzáfűzték, hogy az egész eljárás tudatos elhallgatás, nehogy a falu vezetésének ideje és módja legyen megakadályozni a postabezárást. Kérik a korábbi postai szolgáltatás visszaállítását, hogy a lakosságnak ne kelljen minden postai feladás, ügyintézés miatt a szomszéd faluba járni, azért mert nem tudják kilesni és kivárni a mobilpostát.

III. A Zempléni Településszövetség kezdeményezése
A sajtó 2004 óta több ízben hírül adta, hogy a mobilpostai szolgáltatással elégedetlen kistelepülések országos demonstráció megszervezéséről döntöttek, mivel sokan panaszkodtak a járatok kiszámíthatatlansága miatt, és arra, hogy a munkába járók gyakorta lekésik a munkaidőben érkező postást. A Zempléni Településszövetség (ZTSZ) felmérése szerint a megkérdezett települések vezetőinek 83 százaléka elégedetlen, csak ott tetszik a mozgóposta, ahol korábban semmilyen postai szolgáltatás nem volt. A ZTSZ egyik vezetője, aki egyben Komlóska község polgármestere, úgy nyilatkozott, hogy a mobilpostai szolgálat bevezetése óta egyre több község csatlakozik a kisposták újbóli működtetéséért lobbizó mozgalmukhoz. Már közel ezer polgármester jelezte, hogy egyetért a kezdeményezéssel, és több fórumhoz fordultak a hátrányos helyzetű aprófalvakban élő lakosok élethelyzetének javítása érdekében.
Ezt követően megkerestem a ZTSZ elnökét és azt kértem, hogy a mobilposták ügyében az eddigi felméréseket, a gyakorlati tapasztalatokról készített összegzéseket, a megoldást elősegítő javaslatokat ossza meg velem, a korábbi vizsgálatomhoz kapcsolódó utóvizsgálatom elősegítése céljából.
A ZTSZ elnöke válaszában tájékoztatott, hogy a Zempléni Településszövetség, mint 82 Borsod-Abaúj-Zemplén megyei település önkormányzatát tömörítő civil szervezet a kistelepülések postáinak megmentése érdekében indított népi kezdeményezését határidőre befejezte és összegyűjtött 60.630 aláírást. A kezdeményezésüket több mint 900 település választópolgárai támogatták aláírásukkal. A kistelepülések lakói mellé a nagyobb települések, városok állampolgárai, közéleti személyiségek, művészek is csatlakoztak. A több mint 60.000 aláírás ellenére az Országos Választási Bizottság (OVB) eredménytelennek nyilvánította a népi kezdeményezésüket. Az első határozat elleni kifogásukat a Legfelsőbb Bíróság elfogadta és új eljárás lefolytatására kötelezte az OVB-t. Az OVB második határozatában is eredménytelennek nyilvánította, melyet a Legfelsőbb Bíróság helybenhagyott, és így sikertelenül végződött a népi kezdeményezésük. A mobilpostával szembeni nagyfokú elégedetlenség miatt – és a népi kezdeményezés formai hibái ellenére – azonban kötelességüknek érzik a kisfalvak érdekeinek további képviseletét.
A mobilposták bevezetésével kapcsolatos legjellemzőbb problémák a következők:
- Álláspontjuk szerint a mobilposta sokkal költségesebb, mint az önkormányzatok által is támogatott postahivatalok működése. 
- A mobilposta érkezése kiszámíthatatlan, mert a Magyar Posta Rt. nem tartja be, vagy nem tudja betartani a postáról szóló 2003. évi CI. törvényben és az annak végrehajtásáról szóló 79/2004. (IV. 19. sz. Korm. rendeletben (a továbbiakban: rendelet) előírtakat.
- A rendelet 41. § (2) bekezdése kimondja: Az egyetemes postai szolgáltató és az engedélyes postai szolgáltató által működtetett mobilposta – a postai szolgáltatások elérhetőségének biztosítása érdekében – minden munkanapon legalább egyszer, előre meghirdetett – és a helyben szokásos módon közzétett – időpontban, az erre kijelölt elérhetőségi ponton, legalább harminc perc időtartamig köteles tartózkodni. Amennyiben a szolgáltató a házhoz kézbesítési tevékenység közben felvételi tevékenységet is végez, a kijelölt elérhetőségi ponton a kötelező tartózkodás időtartama legalább tizenöt perc.
Ezzel szemben az esetek meghatározó részében a postakocsinak nincs meghatározott menetrendje, nincs érkezési ideje, nincs meghatározva a tartózkodási pontja és nincs betartva a tartózkodási idő sem.
A postakocsi változó időpontokban érkezik, érkezési idejét számos körülmény befolyásolja (időjárási- és útviszonyok, küldemények mennyisége). Ezért ez a működtetési mód nem felel meg a rendeletben előírtaknak.
- Rövid a 2 órás nyitvatartási idő az állandó postai szolgáltató helyek esetében.
- A rendelet hátrányosan különbözteti meg a 600 főnél kisebb falvakban élőket a nagyobb településen élőkkel szemben, hiszen ezen települések esetében a Magyar Posta Rt. dönti el, hogy milyen módon szolgáltat, míg más településeknél a települési önkormányzat megállapodásától teszi függővé, illetve a nagyobb településeken a jogi szabályozás önmagában megfelelővé teszi a szolgáltatást.
- A falvakban élők életesélyeit korlátozza a bizonytalan mobilposta-rendszer.
- A kistelepülések között számos nemzetiségi település van, melyeknek az amúgy is nehéz helyzetét tovább rontja a postabezárás, s ezáltal közvetve a sokszínű és értékes nemzetiségi kultúrák fennmaradását is veszélyezteti. 
- A mobilposták csak a legkisebb (200 fő alatti) települések számára jelentenek fejlődést, a legtöbb településen viszont veszteségként élik meg a falusiak.
- A települési önkormányzatok rendkívül nehéz anyagi helyzetben vannak, nem tudják teljes mértékben átvállalni a postai szolgáltatás működtetését.
A Borsod-Abaúj-Zemplén Megyei Bíróság jogerős ítéletében kimondta, hogy a mobilposta-szolgáltatás Komlóska községben nem felel meg a jogszabályban előírtaknak.
A Nemzeti Hírközlési Hatóság megállapította, hogy Sárazsadány településen a Magyar Posta Rt. nem tesz eleget a Korm. rendeletben előírtaknak. (Svédországban például a mobilposta-rendszer megbukott, mert nagyon költséges és kiszámíthatatlan, ott már visszaállítják a fix postákat, korszerűsítve azokat.)

A ZTSZ javaslatai a következők:
- A Magyar Köztársaság Országgyűlése módosítsa a postáról szóló 2003. évi CI. törvényt, oly módon, hogy a postai hozzáférési pontok létesítésénél a kistelepüléseken is tegye kötelezővé a Magyar Posta Rt. számára az érintett önkormányzattal történő megállapodást úgy, hogy ne tegyenek különbséget a 600 fő alatti települések és a 600 fő feletti települések lakói között. 
- Csak ott vezessék be a mobilpostát, ahol az működőképes, ahol azt igénylik és az önkormányzat hozzájárul.
- Ahol a mobilposta nem bizonyult működőképesnek, illetve rontotta a szolgáltatás színvonalát, ott állítsák vissza az állandó postahivatalokat.
- A Magyar Posta Rt. a településen ne alkalmazza vegyesen (részfeladatokat ellátva) az állandó postai szolgáltatóhelyi és a mobilpostai szolgáltatást. 
- A fix postahivatalok legalább napi négy órában legyenek nyitva, azokat fejlesszék, az információs társadalom mai követelményeivel összhangban bővítsék szolgáltatási köreiket. 
Az elmondott problémák igazolásául mellékelte a dokumentumokat, a jogerős bírósági ítéletet, ami kimondja, hogy a mobilposta működése törvénysértő Komlóska községben, valamint a Nemzeti Hírközlési Hatóság is megállapította korábbi határozatában, hogy a Magyar Posta Rt. Sárazsadány településen nem tesz eleget a jogszabályban előírt kötelezettségeinek. Ebből levonható az a következtetés, hogy a Magyarországon ma működő valamennyi mobilposta-szolgáltatás törvénysértő. Az Elnök felháborítónak tartja, hogy a Magyar Posta Rt. ennek ellenére továbbra sem tesz lépéseket a problémák megoldására, a Nemzeti Hírközlési Hatóság pedig engedélyezi ezt a törvénysértő szolgáltatást és a bírósági ítélettel ellentétes döntést hoz.
Javasolta, hogy egy előre be nem jelentett helyszíni vizsgálattal is győződjünk meg a mobilposta hiányosságairól és a lakosság véleményéről.

IV. Helyszíni vizsgálat Komlóska községben
A kérésnek eleget téve, munkatársaim Komlóska Polgármesterével időpontot egyeztettek, és a mobilpostai szolgáltatást Komlóska községben a helyszínen ellenőrizték. Komlóskai lakosok 5 különböző címről ajánlott küldeményt készítettek el feladásra az állampolgári jogok országgyűlési biztosának hivatalába az alábbi szövegezéssel:
Ezen levelet a mobilposta tesztelése végett küldöm Önnek, ugyanis rendszeres problémánk, hogy nem megy be minden utcába, és ez által nem tudjuk feladni küldeményünket.
Az 5 ajánlott küldeményből 2 db érkezett meg az országgyűlési biztoshoz, 3 feladási kísérlet eredménytelen maradt. Az egyik sikeres küldemény feladója elmondta, hogy az ő küldeménye legfőképpen azért ért célba, mert a szomszédjába pénzküldemény miatt a mobilposta kézbesített, és meglátta, hogy az ő ingatlanán is kint függ a jelzőtábla. Amennyiben a szomszédba nem ment volna a posta, úgy az ő feladási kísérlete is eredménytelen, mert a gyakorlat az, hogy a mobilposta nem járja végig az utcákat, és nem teljesül az az ígéret, amely a tájékoztatóban szerepel, ti. az, hogy a „Posta házhoz megy”.
Sikeres feladási címek: Rákóczi u. 115, Óvoda köz 8. Sikertelen feladási címek: Rákóczi u. 123, Bánya köz 20, Pusztavár u. 7. 
Komlóska községben munkatársaim azt tapasztalták, hogy a mobilposta a faluba érkezéskor nem adott hangjelzést, tehát elmaradt a figyelemfelhívás. A feladási kísérletek fényes bizonyítéka, hogy az ígérettel ellentétben a posta nem megy házhoz, melyet egyértelműen meg lehetett tapasztalni, mivel munkatársaim a község utcáinak a többségét bejárták, de ezekben az utcákban nem találkoztak a mobilposta autójával. A megkérdezett állampolgárok sérelmezték, hogy ajánlott vagy nem ajánlott küldeményeik időnként, puszta jóindulatból, tehát a sikeres kézbesítés érdekében egy utcabelihez, szomszédhoz, bárkihez kerülnek, mert ezzel olyan információk jutnak arra nem illetékesek tudomására, melyhez senkinek nincs köze. Volt aki arról számolt be, hogy a fia katonai értesítését is így adták oda átvételre egy falubelinek. Érkezhet bírósági, földhivatali és egyéb hivatalos irat, melyhez szintén nincs másnak köze. Azt is elpanaszolták, hogy az újság előfizetés is lehetetlen, mert, arra is volt példa, hogy az előfizetett hetilapot valaki más kapta meg, aztán egy hét múlva jutott el ahhoz, aki azt előfizette. Ez is mutatja, hogy az említett esetben nem házhoz vitték a küldeményt, hanem egy helybelinek adták oda, aki csak akkor juttatta el a címzetthez „mikor már az egész utca kiolvasta”. Ez a jobbik eset, tehát, ha egy hét múlva a címzett a lapot megkapja, mert arra is volt példa, hogy a jogos tulajdonos járta a környéket, és „nyomozta”, hogy kinél van az előfizetett újságja. Az egyik lakó elmondta munkatársaimnak, hogy az előző napon is várta a mobilpostát, mert csekket szeretett volna feladni, de nem jött, ezért volt kénytelen másnap, a még két óra nyitvatartással működő fix postát felkeresni, hogy azt feladhassa. Munkatársam szeretett volna a mobilpostán bankkártyáról pénzt felvenni, amit a mobilposta nem tudott szolgáltatni, arra hivatkozással, hogy a környéken nincs térerő. Háromfajta hetilapot is szeretett volna vásárolni, amiből kettő sikertelen volt (elfogyott vagy nem is volt). 
Munkatárásaim elmentek az önkormányzat egyik épületébe, ahol többek között a ruszin kisebbségi önkormányzat is működik, és a kapura kitették a jelzőtáblát. A posta ebbe az utcába, ebbe az épületbe be sem jött. Egyébként a nekem címzett küldemény egyik sikertelen feladása is itt történt.
A községben az is előfordulhatott, hogy a különböző pénzküldeményeket jóindulatból átveszi egy helybeli, aki aztán átadja az érintetteknek. Teszi ezt azért, hogy a címzetthez mielőbb eljusson a pénzküldemény, az ne utazzon még egy-két-három napot, vagy esetleg ne legyen a kézbesítés sikertelen, és a pénz ne menjen vissza a feladóhoz abból a „hibából”, hogy a címzett más településen történő munkavégzés miatt azt képtelen átvenni. A helybeliek egybehangzóan elmondták, hogy a fix postai szolgáltatás azért felelt meg a komlóskaiaknak, mert reggel már elintézhették dolgaikat a postán, és a küldeményeket pedig napközben a postai dolgozó maradéktalanul kézbesítette a házakhoz. Ha valakit mégsem talált otthon délelőtt, úgy az illető délután mehetett az értesítéssel a postaépületbe, és ott átvehette a küldeményt. A postai szolgáltatást egyetlen ember látta el, aki reggel és délután a postaépületben várta az ügyfeleket, napközben pedig végezte a kézbesítéseket. A postai szolgáltatás már jó ideje vállalkozás formájában működött Komlóskán, így a Postának humánpolitikai feladatai sem voltak a komlóskai postahivatal működtetése érdekében. Az épület az önkormányzat tulajdona, ezt a jövőben is biztosítanák, amennyiben a korábbi nyitvatartással (és nem részlegesen) a fíx postai szolgáltatás visszaállításra kerülne. Komlóskán jelenleg a postai szolgáltatást a korábbi fixpostai és az ezzel kiegészült mobilpostai szolgáltatás együttesen látja el, mert több szolgáltatást a mobilposta a térerő hiánya miatt nem tud teljesíteni.

V. További tiltakozások a mobilposták ellen
A tiltakozás következő eseménye Ivád (Heves megye) községben történt 2005. szeptember elején, amikor az ivádiak szokatlan módot választottak a helyi postahivatal bezárása elleni tiltakozásul. Az ivádi falunapon egy zöldre festett és posta címkéjével ellátott, forgalmon kívüli autót gyújtottak fel, ezzel demonstráltak a mobilposta hálózat kiterjesztése ellen. A posta házhoz megy felirat helyett, A posta tűzbe megy felirat volt olvasható a járművön. A polgármester a sajtóban úgy nyilatkozott, hogy leginkább azt tartják felháborítónak, hogy a lakosok 98 százaléka ellenkezése ellenére szüntették meg a postahivatalt. Kifejtette, hogy nem tudják elfogadni a Posta által közölt gazdasági érveket, ugyanis korábban egy vállalkozó végezte a postai feladatokat, aki bérleti díjat fizetett a Postának. A döntést vidékellenesnek minősítette, és közölte, hogy a postahivatal egy szociális tér, intézmény, ahol összegyűlnek az emberek. Mára a helyzet az, hogy hóban, esőben kénytelenek feladni a küldeményüket, mert egyik fő probléma, hogy a szlogennel ellentétben a posta nem megy házhoz, és álláspontja szerint nem lehet minden intézményt bezárni, amit gazdaságtalannak nyilvánítanak. A tiltakozást követően a lapok hírül adták, hogy nem bizonyult teljesen hatástalannak a jelképes postaautó égetés. Az informatikai és hírközlési miniszter tájékozódott a mobilposta- programról, és arra kérte a Magyar Posta Rt-t, hogy azokon a településeken, amelyeken az új szolgáltatás bevezetése problémát okozott, állapodjon meg az önkormányzatokkal olyan megoldásban, ami megnyugtató a helyi lakosok számára. A minisztérium közleménye szerint a miniszter felkérte a társaságot, hogy folyamatosan tájékoztassa a közvéleményt a mobilposta szolgáltatás bevezetésének eredményeiről és fogadtatásáról.

VI. Az Országgyűlés Önkormányzati Bizottságának napirendje a kistelepülési postai szolgáltatások ellátásáról
Magyar Országgyűlés Önkormányzati bizottsága meghívására a Magyar Posta Rt. vezérigazgatója 2005. február 23-ai ülésen számolt be a kistelepülési postai szolgáltatások átszervezéséről és ennek következményeiről. Az bizottsági ülésen a Zempléni Településszövetség elnöke, Komlóska polgármestere ismertethette a témával kapcsolatos véleményét. Az általuk indított népi kezdeményezés lényegét így foglalta össze: „ne különböztessék meg hátrányosan az apró településeket a nagyobb falvaktól (…), a falvakban élő emberekben ugyanis megfogalmazódik, hogy a demokrácia vajon létszámfüggő-e.” Az új mobilposta szolgáltatáshoz kapcsolódóan elhangzott, hogy: „a járatnak Komlóska esetében a mai napig nincs menetrendje, nincs támpontja és nincs tartózkodási ideje, ez létbizonytalanságot és elégedetlenséget okoz.” A település vezetője önkormányzata álláspontját is ismertette. Eszerint Komlóska közel 1 millió 400 ezer forint értékű támogatást ajánlott föl azért, hogy megmaradjon a fix postahivatal, ám ezt a Posta elutasította.
Az egyik képviselői hozzászólás azt hangoztatta:„Nem az a jövő, hogy bezárok valamit! Az a jövő, hogy építek.” Egy hozzászólás problémaként említette, hogy számos önkormányzat az elmúlt években jelentős felújításokat végzett az akkor még postaként szolgáló épületeken – most pedig ezen épületek ott állnak kihasználatlanul, más célra csak újabb átalakításokkal lehetne azokat használni. A bizottság alelnöke kiemelte, miszerint mobilposta-járatok beindításának vannak nyertesei is, különösen az a 404 kistelepülés, ahol korábban nem működött postahivatal. A Balatoni Szövetség elnöke aggodalmának adott hangot, ugyanis a kiemelt üdülőkörzet településein gyakorlatilag ugyanolyan szisztéma alapján történtek a postabezárások, mint az összes többi más település esetében. „Nyáron, amikor 35 fok meleg van, és az üdülő szeretne a Balatonnál pihenni, akkor dél és egy óra között a mobilposta szolgáltatását várja valahol, a település nem tudom, melyik részén. A kistelepülések szakmai szempontból tehát, legalábbis az én kistelepüléseim úgy vélik, hogy visszalépés történt a mobilpostai szolgáltatás bevezetésével.” A bizottságban idézték a miniszterelnök parlamenti felszólalásában elhangzottakból is: „Jogos ugyanakkor a kérdés, hogy mit ér a modernizáció, a hatékonyság növelése, ha ezt a falvak lakói sokszor az élet beszűküléseként élik meg? Ha a modernizáció kényszere alatt az az érzés alakulhat ki a hétköznapokban, hogy kiürül a falusi élet, akkor valamit, tisztelt képviselőtársaim, biztosan rosszul tettünk.” Egy pár mondattal később pedig a következőket mondta: „Ahol bezárnak egy postát, ott alakítsunk ki közösségi tereket.”
Egy másik képviselő a bizottságból a következőket mondta: „ … De nézzék meg, mit is látunk? Mondom, ez csak apróság, de egy apróság utal a jelenségre. Ezen a tájékoztatón, mind a hármon, szemmel láthatóan egy olyan Ford Transit, Volkswagen Transporter típusú mikrobusz van, ami az emberben eleve azt a képzetet kelti, hogy mondjuk, tételezzük fel, esik az eső, megérkezik a mobilposta; a szerencsétlen ember, aki ott papírokat tölt, pénzt számol, ez-az-amaz, legalább be tud ülni, van egy pici helyiség. Mert egy Transporterbe be lehet ülni - minden önkormányzatnak van ilyen kisbusza -, tudja, ott azért emberibb, mint egy felnyitott hátsó ötödik ajtó alatt ácsorogni egy személyautó mögött. És akkor a posta mit csinál? Idehoz nekünk egy Skoda személyautót”.

VII. Országgyűlési képviselők törvénymódosítási indítványa
A tiltakozások következményeként a postatörvény módisítását kezdeményezte hat országgyűlési képviselő, majd rövid időn belül további négy képviselő nyújtott be e tárgyban önálló indítványt az Országgyűléshez. Egyik javaslat azt kéri, hogy a postáról szóló 2003. évi CI. törvény módosításáról az Országgyűlés oly módon döntsön, hogy: „Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybe vevők számára történő rendelkezésre állást minden településen állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével, vagy – ha a település önkormányzatával erről szerződésben megállapodtak – mobilposta működtetésével kell biztosítania.
Az egyetemes postai szolgáltatást azokon a településeken, ahol
a) e törvény hatálybalépésekor állandó postai szolgáltatóhely nem működött és
b) ahol az egyetemes postai szolgáltató vagy a helyi önkormányzat az állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetéséhez szükséges helyiséget nem tud biztosítani mobilpostával is el lehet látni.”
Indokolásként kiemelték, hogy a Magyar Posta Rt. modernizációs programja keretében több száz olyan településen is megszüntette az állandó postai szolgáltatóhelyet, ahol ez ellen a lakosság jelentős része tiltakozott. A postai szolgáltatás minősége (körülményei) a bejelentések alapján erősen csökkentek, pedig a 2003. évi CI. törvény céljai között központi helyet foglal el a megfelelő minőségű postai szolgáltatások igénybevételi lehetősége és a fogyasztói érdekvédelem. Ezen törvény 5. § (3) bekezdésében megfogalmazódik, hogy az egyetemes postai szolgáltatás körébe tartozó szolgáltatásoknak igazodniuk kell az igénybevevők szükségleteihez. A tapasztalatok azt mutatják, hogy a mobilposták rendszerbeállítása óta eltelt egy év alatt sem csökkent a lakosság ellenérzése, melyet jól bizonyít a több mint 60 ezer aláírás, mely körülbelül 900 település lakosságától gyűlt össze, és a fix postahivatalok visszaállítását követelik. Az egyetemes postai szolgáltatáshoz minden magyar állampolgárnak joga van azonos körülmények között hozzáférnie. 
A Magyar Posta modernizációs programja az esélyegyenlőség sérülését és annak figyelmen kívül hagyását jelenti, mely tovább erősíti a vidék leépítését az ott élő emberek mellőzöttségének érzését. A mobilposta megjelenésével az egyik legnagyobb változás ott állt be, hogy az embereknek kell alkalmazkodniuk a postakocsi érkezéséhez, és nem a nekik legmegfelelőbb időpontban tudják a szolgáltatást igénybe venni. A javaslat lehetőséget biztosít arra, hogy minden településen eltérhető legyen a postai szolgáltatás úgy, hogy azzal a lakosok is maradéktalanul elégedettek legyenek. Így biztonságban érezhetik magukat a lakosok, mivel az önkormányzatok beleegyezése nélkül a mobilposta nem állítható szolgálatba, egyben a Magyar Posta sem köteles további (az állandó szolgáltatóhely helyisége miatt) beruházásokat eszközölni. 
Egy másik képviselői csoport is hasonlóan fogalmaz és azt indítványozza, hogy az egyetemes postai szolgáltató a hatszáznál kisebb – bejelentett lakóhellyel rendelkező – népességszámú településeken a rendelkezésre állást biztosíthatja állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével vagy – ha a település önkormányzatával ebben szerződésben megállapodtak – mobilposta működtetésével is. A képviselők leszögezik, hogy több száz magyarországi kistelepülés kénytelen elviselni hosszú hónapok óta, hogy megszokott postahivatalát megszüntette a Magyar Posta Rt. Az érintett falvak majdnem száz százaléka elégedetlen a helyette bevezetett mobilpostai szolgáltatással, derül ki több, civil szervezet által készített felmérésből. A kistelepüléseken élők véleménye szerint a mobilposta működése kiszámíthatatlan és bizonytalan. Az emberek nem kapják meg idejében leveleiket, az idősek nyugdíja is sokszor késik. A sok bosszúság mellett a falusi emberek úgy érzik, hogy a Kormány másodrendű állampolgárként kezeli őket. A települések polgármesterei szinte egyhangúan állítják, hogy a mobilposta érkezése kiszámíthatatlan, s nem nyújtja azokat a szolgáltatásokat, melyeket a sokszor az önkormányzat által ingyen biztosított hivatali épületben működő posta nyújtott régebben. A falusiak szerint az ígéretekkel ellentétben csökkent a szolgáltatás színvonala, ellenben nőtt a kiszolgáltatottságuk a posta felé.
A képviselői indítvány arra tesz javaslatot, hogy minden hatszáz lakosnál kisebb népességű településen csak akkor lehessen mobilpostai szolgáltatást bevezetni, ha arról a Magyar Posta a települési önkormányzattal megállapodik.

Az ügy jogszabályi háttere: Lásd a mellékletet

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.
70/A. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a területén tartózkodó minden személy számára az emberi, illetve az állampolgári jogokat, bármely megkülönböztetés, nevezetesen faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerinti különbségtétel nélkül. (2) Az embereknek az (1) bekezdés szerinti bármilyen hátrányos megkülönböztetését a törvény szigorúan bünteti. (3) A Magyar Köztársaság a jogegyenlőség megvalósulását az esélyegyenlőtlenségek kiküszöbölését célzó intézkedésekkel is segíti.

A vizsgálat megállapításai
I. Az utóvizsgálattal egyidőben zajló események következtetései
A kistelepülések sorsával, a kistelepüléseket érintő egyéb hátrányos intézkedésekkel, így a korábbi fix posták bezárásával Falurombolás? címmel egy hosszabb lélegzetű, több részes dokumentumfilm forgatása kezdődött meg, melynek első részét már bemutatták. A dokumentumfilm címe után a kérdőjel azt jelzi, hogy a címben megjelölt sötét kép, talán nem egy lezárt folyamat, és még meg lehet változtatni az eddigi történéseket. A film a mindennapi életben zajlik, felébreszti az emberekben a szolidaritást. A már bemutatott első rész fő vonulata a mobilposták elleni tiltakozás érzékeltetése, amely a bevezetett szolgáltatást egy abszurd elképzelésnek tartja, és kritikával illeti azt az életszerűtlen állapotot, amikor az állampolgár a kapuban vagy a település egy pontján kényszerül állni, hogy várja a szolgáltatót. A film felteszi a kérdést: A vidéki embernek nincs dolga? A vidéki ember miért kénytelen órákig lesni a mobilposta autó érkezését! Megszűnt a mozi, az iskola, a pap is járkál egyik faluból a másikba, és most a posta is ezt teszi, miközben a postaépület változatlanul rendelkezésre áll a szolgáltatás működtetésére. A megszólaló polgármesterek mindannyian sérelmezték, hogy lényegében a sajtóból értesültek a postabezárásokról, és feltették a kérdést, hogy mi a megtakarítás. Az ország 27 százalékában nincs „bankomat”. Ezt megoldhatta volna, illetve megoldhatja a Magyar Posta országos hálózata, amely civilizációs pontként működve mindenki számára elérhető és alkalmas az ember-ember közeli kapcsolat megőrzésére. A dokumentumfilm készítői és a filmben megszólaló polgármesterek egyöntetűen kétségbe vonják a megtakarítás tényét és felvetik, hogy az információs fejlesztést várták, és nem a leépítést. A fejlesztéssel a vidéken élő emberek számára is biztosítható lenne a különböző pályázatok figyelemmel kísérése, az azokon való részvétel, az internethálózat elérhetősége kapcsán pedig a fejlesztéssel az internetezők bázisa lehetne a posta. Egyesek úgy fogalmaztak, hogy a jogszabály alapján megengedett szolgáltatásleépítéssel gyakorlatilag a kistelepüléseken élőket nem veszik emberszámba. Rámutattak a megszólaló polgármesterek, szakértők, hogy az önkormányzati jogok ugyanazok minden településen, és nem lehetne különbséget tenni önkormányzat és önkormányzat között aszerint, hogy mekkora a lélekszámuk, és nem lehetne az ő megkérdezésük nélkül, a fejük fölött dönteni ilyen súlyos kérdésékben, amely a leépítés gyors útjára taszítja a kistelepüléseket.
A filmben, mint a problémát korábban és jelenleg is vizsgáló ombudsman megszólaltam és kifejtettem a kistelepülések sorsáért való aggodalmam, és azt, hogy a problémát a korábbi éves beszámolóm kapcsán már az Országgyűlés különböző bizottságai elé tártam. Utaltam arra, hogy a Kormány Kistérségi Együttműködési Programjáról szóló előterjesztés is egybecseng az általam felvetettekkel. Az előterjesztés megállapítja, hogy a különböző településen lakó emberek rendkívül eltérő színvonalon jutnak (juthatnak) hozzá olyan alapvető ellátásokhoz, szolgáltatásokhoz, lehetőségekhez, információkhoz, amelyeknek egy része lényegében alkotmányos alapjogokhoz kapcsolódik. Kirívó különbségek mutatkoznak az oktatásban, az egészségügyi ellátásban, könyvtári ellátásban, a munkalehetőségekben, az életviszonyokat jelentősen befolyásoló infrastrukturális ellátottságban. Mindez párosul azzal a problémával, hogy a nagyobb lélekszámú települések is különféle – sokszor alapvető – gondokkal küzdenek, attól függően, hogy az ország fejlettebb, vagy hátrányosabb helyzetű térségeiben találhatóak, megfelelő-e az elérhetőségük, zsáktelepülésekről van-e szó, stb.
A kistérségi települések között sajátos helyet foglalnak el a falvak, kistelepülések. A kis falvak helyzete általában jelentősen kedvezőtlenebb, mint a nagyobb településeké. Ez a megállapítás igaz a munkahelyek, az elérhető közelségben található munkaalkalmak számára, ebből következően a munkanélküliség nagyságára; a jövedelmek nagyságára; az önkormányzati, igazgatási funkciók, szolgáltatások mennyiségi, minőségi jellemzőire; az infrastrukturális ellátottságra, illetve annak minőségére; az elérhető szolgáltatások összességére egyaránt. A kistelepülések, falvak lakói ráadásul mindezt úgy élik meg, hogy miközben fejlődik az ország, halad előre a „modernizáció”, ez számukra megszűnő, átalakuló szolgáltatásokat (iskola, posta, közlekedés stb.) és romló jövedelembiztonságot jelent.
A Kistérségi Együttműködési Program a kistelepülések, falvak helyzetének javítását célozza.
A kormányelőterjesztésre reagálva jeleztem, hogy a kistelepülések számtalan problémájával, így a postahálózat átalakításával, a mobilpostai szolgáltatás bevezetésével, a kis lélekszámú települések közműfejlesztési nehézségeivel, a tanyavillamosítás évek óta húzódó szükségességével, a „kényszertársulásokból” adódó gondokkal, az oktatási intézmények és a gyógyszertárak megszüntetésével évek óta magam is foglalkozom, ezért örömmel fogadtam a kistelepülések, falvak helyzetének javítását tervező programot.
A Falurombolás? című dokumentumfilmben mindezen aggodalmamnak hangot adtam, és felhívtam a figyelmet egy olyan gondolkodásmódra, szervezési koncepcióra, mely az integrációs irányzat teljes elfogadása mellett szem előtt tarja az egyes településeken élő közösségek érdekeinek és igényenek maximális szem előtt tartátását, és amely elv igaz a nagyobb települések fejlesztésétől egészen a legkisebb településeken élők sorsának javításáig.
Az elv melyet idéztem a nemzetközi „zöld mozgalom” jelszava: Gondolkodj globálisan, cselekedj lokálisan! Ez a gondolat tökéletesen kifejezi pár szóban mindazt, amelyet a megszólaló faluközösségek képviselői, a kistelepülések sorsát bemutató filmalkotók, a kistérségeket fejlesztő kormányprogram és az országgyűlési képviselők előterjesztései képviselnek, és melyhez én is kapcsolódom, megjegyezve, hogy ez a pár vonulat (megközelítési mód bizonyára több is lehet) mennyire összecseng és mennyire egyet akar. Ilyen gondolkodási összhang nem lehet véletlen, és ezért kizárható a tévedés lehetősége, hiszen a fenti megközelítési módok a jogi megszövegezéstől a szociológiai ábrázolásig mindent felölelnek, és ugyanarra a következtetésre jutnak, tehát arra, hogy elhamarkodott volt a fix posták oly módon való megszüntetése, amely figyelmen kívül hagyta a kistelepülések akaratát, az ő véleményük kikérését, a velük való egyeztetést, annak érdekében, hogy a már meglévő infrastruktúra megmenthető legyen.
Az országgyűlési képviselők jogszabálymódosítási javaslatához magam is csatlakozom, melynek indokoltságát a jogszabály előírásainak, illetve a mobilposta szolgáltatásról szóló lakossági tájékoztatóban szereplő információnak a gyakorlati összevetésével kívánom alátámasztani.
Ezt megelőzően azonban a probléma érzékeltetésére csak röviden utalok a közelmúltban megjelent, a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 196/2005. (IX. 22.) Korm. rendeletben szabályozott elektronikus szolgáltatáskínálat legújabb lehetőségére: 
A feladó a hivatalos irat feladásához használni kívánt tértivevényt - a rendszeresített nyomtatványok közül - szabadon megválaszthatja. Amennyiben a feladó a visszaérkező tértivevény digitalizált képének elektronikus úton, illetőleg adathordozón történő átadására is megállapodik a postai szolgáltatóval, a hivatalos irathoz csak a gépi feldolgozásra alkalmas tértivevény nyomtatvány csatolható.”
Ez a mai kor követelményeinek megfelelő lehetőség a mobilposta szolgáltatással, így például Komlóska községben és azokon a kistelepüléseken, ahol térerő hiányában a mobilposta az egyszerű pénzfelvételt sem tudja biztosítani, nehezen elképzelhető. A valóság jelen pillanatban az, hogy több településen, így Komlóskán sem tudja a szolgáltató az egyetemes postai szolgáltatást biztosítani, mivel ez csak a fix postai szolgáltatás rövidített nyitvatartásával együttesen biztosított. A térerő fejlesztésével talán elképzelhető, hogy valamikor a mobilposta valamennyi szolgáltatást képes lesz nyújtani, de ma az a helyzet, hogy például a pénzfelvétel a mobilposta útján nem lehetséges. Az is elképzelhető, hogy a későbbiekben a digitalizált teljes körű elektronikus kapcsolatfelvétel, ügyintézés, átutalás, továbbá a későbbi fejlesztések során kínált, ma még csak a tervekben létező szolgáltatás a mobilposta segítségével is lebonyolítható lesz, de a szolgáltatás körülményei ma és a jövőben is elfogadhatatlanok lesznek. Az nem fog változni, hogy a postára adandó küldeménnyel vagy éppen a megvásárolni kívánt szolgáltatás igényével az időjárási viszonyoknak teljes mértékben kitéve a várakozó, papírokat töltő, pénzt számoló ügyfél egy felnyitott hátsó ötödik ajtó alatt kénytelen ácsorogni egy személyautó mögött. A közterületen való mobilpostára való várakozás esőben, hóban, elviselhetetlen melegben, ez nem a mai kor követelményeinek megfelelő szolgáltatás. 
A korábbi vizsgálatomban arra az álláspontra helyezkedtem, hogy nem okozott alkotmányos joggal összefüggő visszásságot a Magyar Posta Rt. azon döntésével, hogy az állandó postahivatalokat sok kistelepülésen megszüntette és mobil-postai szolgáltatásra tért át. A korábbi vizsgálatom során elfogadtam a Magyar Postától kapott tájékoztatást, mely szerint a szolgáltatás visszafejlesztéséről nincs szó, csak az épületek egy részét zárják be, de a postai szolgáltatás más formában megmarad. A Posta akkori tájékoztatása, és minden érintett lakoshoz eljuttatott ígérete az volt, hogy a mobil kézbesítők kötött menetrend szerint minden nap megjelennek a településeken, sőt háztól házig végigjárják a falvakat, vagyis bizonyos szempontból sok helyen még kényelmesebb is lesz a szolgáltatás igénybevétele, ott főleg, ahol eddig nem is volt saját postaépület. A korábbi vizsgálatomban azt is kimondtam, hogy a Magyar Posta Rt. modernizációs intézkedése nyomán a postai szolgáltatás színvonala nem csökken, továbbá a tervezett szolgáltatási színvonal biztosításával sem az európai uniós normák, sem a jelenlegi magyar jogszabályok, sem az általam vizsgált alkotmányos elvek nem sérülnek.
A közel ezer település tiltakozását összegző ZTSZ kezdeményezése, a Komlóskán szerzett tapasztalat, és az alábbiakban bemutatott szabályozás-tájékoztatás-tényleges gyakorlat hármas tényező összevetése azonban bizonyítja, hogy a korábban fix postaszolgáltatással rendelkező települések lakói és elöljáróik a kialakult helyzetet nem tudják elfogadni, és minden lehetséges módon, így népi kezdeményezéssel, törvénymódosítással, parlamenti szakbizottsági meghallhatással, látványos megmozdulással igyekeznek elérni az alkotmányos sérelmeik orvoslását. A kistelepülések lakói és polgármestereik azt teszik, ami a XXI. század tendenciáit szolgálja. Megítélésem szerint csak annak az uniónak van jövője, amely az egyéni esélyegyenlőségi igényeket és a helyi, lokális érdekeket tiszteletben tartja.

II. A szabályozás és a gyakorlat összevetése
1./ 2003. évi CI. törvény a postáról szóló törvény Előzmények címszó alatt leszögezi:
Mindezek mellett, a legfontosabb követelmény az elkészült új postai szabályozással szemben, hogy az egyetemes postai szolgáltatások továbbra is az egész ország területén minden állampolgár számára egyenlő feltételek mellett, elérhető áron, a mai kor követelményeinek megfelelő módon és megkülönböztetéstől mentesen hozzáférhetőek legyenek.
A mobilposta szolgáltatásról szóló tájékoztató sem hagy ígéreteiben e célkitűzés felől kétséget, ezzel szemben azonban a gyakorlat az, hogy a 600 fő lakosnál kisebb településeken a mobilposta az önkormányzattal történő megállapodás nélkül is bevezethető. Az egyenlő feltételek és a megkülönböztetéstől mentes elv a gyakorlatban nem valósul meg.
2./ A törvény céljai között központi helyet foglal el a megfelelő minőségű postai szolgáltatások igénybevételi lehetősége és a fogyasztói érdekvédelem, továbbá a postai technológia és a postai piac fejlődése, hatékonysága és védelmének biztosítása.
A mobilpostai tájékoztató is minden szolgáltatás elérhetőségéről biztosít, a gyakorlat azonban az, hogy a mobilposta nem tud nyújtani teljes körű szolgáltatást, nincs tekintettel a fogyasztói érdekvédelemre (a hivatalos irat, pénzküldemény kézbesítésének problémái, újság előfizetés esetén a másnak való átadással kétséges, hogy mikor kapja meg az előfizető a szolgáltatást, az állampolgár idejét nem kímélő várakozás stb.).
3./ A postáról szóló törvény 3. § 4. pontja határozza meg az egyetemes postai szolgáltatás fogalmát: a postai szolgáltatások olyan közérdekű szolgáltatásnak minősülő, meghatározott köre, amely földrajzi elhelyezkedéstől függetlenül meghatározott minőségben és megfizethető ár ellenében minden igénybe vevő számára elérhető.
A mobilposta bevezetéséről szóló tájékoztató, mint fentebb már említettem, mindezt ígéri, ezzel szemben a gyakorlat az, hogy például Komlóskán ez csak a fix posta részleges és a mobilposta együttes működtetésével lehetséges. A fíx posta csak korlátozott óraszámban van nyitva, a mobilposta érkezésére várni kell, így csak többszörös időráfordítással, egyrészt a mobilpostára való várakozással másrészt a postaépület felkeresésével teljes a szolgáltatás.
4./ A 3. § 28. pontja szerint: a Postai küldemény kézbesítése: a postai szolgáltatás teljesítésének befejező művelete, amely során a postai küldemény a postai hálózatból a küldemény címzésében megjelölt (jogszabályi rendelkezés alapján attól eltérő) helyen kikerül. A küldemény kézbesítése magában foglalja mind a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) részére történő személyes átadást, mind a címhelyen történő elhelyezést. Ezzel egyezően tájékoztat a postai értesítés is, amikor azt ígéri, hogy a Posta házhoz megy. Ezzel ellentétben a tényállásban utaltam arra, hogy Komlóskán a különböző küldemények, újságok, levelek esetenként nem a címzettnél értek célba stb., és ezek csak „kerülő utakon” jutottak el azok tulajdonosaihoz.
5./ A küldemény kézbesítéséről bővebben a törvény 16. § (1) rendelkezik: A postai szolgáltató a postai küldeményt - jogszabályban foglalt eltérésekkel és kivételekkel - a címzett, illetve az egyéb jogosult átvevő részére a feladó által megjelölt helyen, az erre a célra szolgáló levélszekrénybe történő elhelyezéssel, vagy a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek történő átadással köteles kézbesíteni. 
A lakossági tájékoztató szerint a posta minden munkanap, menetrend szerint járja végig a településeket és a posta házhoz megy.
A Komlóskán a tapasztalat az, hogy a kézbesítés körülményei ettől esetenként eltérnek, az ellenpéldákra az előbbiekben utaltam. 
6./ A postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet ugyancsak rendelkezik. A 12. § szerint a postai szolgáltató a szolgáltatási szerződést a postai küldeménynek a címzett -, illetve az egyéb jogosult átvevő - részére történt kézbesítéssel teljesíti. A postai küldemények személyes kézbesítése körében a 16. § (1) bekezdés kimondja, hogy a postai szolgáltató a könyvelt küldeményt, továbbá a levélszekrénybe méretei miatt nem kézbesíthető, nem könyvelt küldeményt - a postai szolgáltató és az igénybevevő eltérő megállapodásának hiányában, illetve a 14. § (3) bekezdésében meghatározott eltéréssel - a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek személyes átadással kézbesíti. „A Posta házhoz megy” ígérete ezzel összhangban van ugyan, a gyakorlatról viszont a komlóskai példákkal beszámoltam.
7./ A kormányrendelet 39. § (2) bekezdése kimondja: Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását a hatszáz - bejelentett lakóhellyel rendelkező - lakosnál kisebb népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével vagy mobilposta működtetésével kell biztosítania. Továbbiakban a (3) bekezdés úgy rendelkezik, hogy: Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását a hatszáznál nagyobb, de ezernél kisebb - bejelentett lakóhellyel rendelkező - népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével vagy - ha a település önkormányzatával ebben szerződésben megállapodtak - mobilposta működtetésével kell biztosítania.
Az (5) bekezdés az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását ezernél nagyobb - bejelentett lakóhellyel rendelkező - népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével kell biztosítania.
A ZTSZ kezdeményezése főként azt kifogásolja, hogy ezek a szabályok nem felelnek meg diszkriminációmentes elbánásnak, és különbséget tesznek település és település között, tehát önkormányzat és önkormányzat között, attól függően, hogy hány fő lakja a települést. Amennyiben hatszáz lakosnál kisebb népességszámú a település, úgy az önkormányzat megkérdezése sem szükséges a korábbi állandó postaszolgáltatás megváltoztatásához, melyet az önkormányzatok kezdettől kifogásoltak egyrészt különbségtétel miatt, másrészt meg a továbbműködtetés érdekében kezdeményezett együttműködési szándékuk sem talált meghallgatásra, és a több száz állandó postai szolgáltatóhely megszűnt. 
8./ Végezetül az egybevetések témakörben szeretnék idézni mobilposta szolgáltatás bevezetésekor közreadott tájékoztató szövegéből, és a teljesség igénye nélkül azt összehasonlítani a megtapasztalt gyakorlattal.
A tájékoztató közli, hogy a lényeg: a Posta házhoz megy, így minden postai szolgáltatás elérhető, amiért eddig a postára kellett menni. A gyakorlatban látható volt, hogy ez nem történik meg, és fizikailag elképzelhetetlen az ígéret, hiszen ha a posta a vizsgált település minden utcáját a szlogen szerint végigjárja, aznap már biztosan a további településen való kézbesítés erősen csúszik vagy meghiúsul. Ha az ígéret szerint az autó minden utcát végigjár, annak benzinköltsége olyan kiugróan magas lenne, hogy irreálisan magasabb költséget mutatna, mint a korábbi gyakorlat szerinti költség, amikor reggel szállított a postakocsi, és délután jött az elszállítandó anyagért. 
Az ígéret szerint a mobilposta bevezetése után továbbra is valamennyi alapvető szolgáltatás a rendelkezésére áll, ami a postahivatalokban is elérhető, postai küldemények, csekkek, csomagok, ajánlott küldemények kézbesítése és feladása, pénzfeladás, nyugdíjak és pénzküldemények kézbesítése, pénzfelvétel kártyáról, vakoknak és gyengénlátóknak nyújtott szolgáltatások stb. Az alapszolgáltatásokon felül a mobilpostán különböző újságok, sorsjegyek, feltöltőkártyák és más árucikkek is kaphatók, és a takarékszolgálat is igénybe vehető. Mindez kényelmesen, anélkül, hogy akár a postahivatalig is el kellene menni, hiszen a postajárat, ha szükséges, akár minden munkanap az ajtó előtt megáll. 
Ezzel szemben Komlóskán a mobilposta útján pénzfelvétel nem lehetséges, többfajta újságot nem lehetett venni, és az egyik panaszos a helyszínen elmondta, hogy előző nap a csekket sem tudta feladni, mert a postakocsi nem jelent meg a ház előtt, annak ellenére, hogy a jelzőtábla kint volt.
A szórólap szerint a mobilposta minden munkanapon, menetrend szerint járja végig az érintett településeket. Az újságokat szombatonként is kézbesíti a mobilposta. Ha bármilyen postai küldemény (levél, csomag, utalvány, pénzküldemény, nyugdíj, segély vagy bármely egyéb) érkezik, akkor azt a mobilpostás minden munkanap házhoz viszi, ahogy ez eddig is történt.
A panaszos polgármesterek egybehangzóan és folyamatosan nyilatkozzák, az idézett dokumentumfilm is bemutatja, hogy a mobilpostának nincs pontos érkezése, az embereknek sokszor órákig kell várni a mobilpostára. Álláspontom szerint akár fél órai várakozás is teljességgel elfogadhatatlan, nem lehet a kistelepülésen élő embert várakozásra kényszeríteni, és nem lehet azt feltételezni, hogy a vidéki embernek nincs más dolga, mint a nap valamelyik szakában a postát lesni, a nap másik részében pedig a még részleges nyitvatartással működő postát felkeresni, hogy a pénzfelvételt, lottófeladást stb. elvégezze, annál az oknál fogva, mert a mobilposta nem képes nyújtani a teljes körű szolgáltatást, illetve azért mert azzal „büntették”, hogy már az állandó postai szolgáltatás sem működik a faluban. 
Az ígéret szerint „A Posta házhoz megy”, így a lakosság otthon, kényelmesen veheti igénybe a takarékszolgálatot, vagy adhatja fel leveleit, csomagjait, pénzküldeményeit, csekkjeit, azaz mindent, amit eddig csak a postahivatalból lehetett elküldeni. Ha a címzett nincs otthon, a postás értesítést hagy. Az, hogy ez a gyakorlatban nem így működik, vagy legalábbis nem minden esetben, azt a helyszíni tapasztalat is bebizonyította. Egy panaszos elmondta, hogy a csekket nem tudta feladni, hiába volt kint a jelzőtábla, mert a postakocsi nem ment el a házához. A levelek az ombudsmanhoz csak részben értek el (5-ből 2), melynek körülményeit a tényállásban részleteztem. Beszéltem arról, hogy a küldeményeket értesítés hagyása mellőzésével másnak is átadja a postás, (a címzett érdekében?!) legyen az hivatalos irat, pénzküldemény. Az újság előfizetés problémáit szintén jeleztem, mármint azt, hogy az a címzetthez nem vagy csak késve érkezett meg, illetve a címzett kereste a faluban, hogy kinél lehet az előfizetett sajtója.
A szolgáltatások visszanyerése érdekében mára országos mozgalom teljesedett ki, és a kistelepülések lakóihoz szolidaritásul csatlakoztak a városokban élők, neves közéleti személyiségek, művészek, filmalkotók, országgyűlési képviselők mindannyian azt képviselve, hogy az önkormányzatok véleményének, akaratának egyeztetése nélkül meghozott döntés a szolgáltatások hozzájutása terén hátrányosan érintette a kistelepüléseken élőket. 
A kistelepülésen élő emberekkel nehéz elfogadtatni, hogy a Magyar Posta Rt. országos kiemelt, 39 ezer dolgozóval működtetett szolgáltatása miért pont az ő településükön volt tarthatatlan és mindenképpen megszüntetendő, hiszen a postájuknak volt forgalma, és mert bíztak abban, hogy a kisebb forgalom ellenére az önkormányzatok támogatásával vagy a nélkül is a sikeresen működő társaság a működtetést elviseli, illetve azt el kell viselnie.
Az Alkotmánybíróság 9/1990. (IV. 25.) AB határozata értelmében: "A diszkrimináció tilalma nem jelenti azt, hogy minden, még a végső soron nagyobb társadalmi egyenlőséget célzó megkülönböztetés is tilos. A megkülönböztetés tilalma arra vonatkozik, hogy a jognak mindenkit egyenlőként (egyenlő méltóságú személyként) kell kezelnie, azaz az emberi méltóság alapján nem eshet csorba, azonos tisztelettel és körültekintéssel, az egyéni szempontok azonos mértékű figyelembevételével kell a jogosultságok és kedvezmények elosztásának szempontjait meghatározni."
A 21/1990. (X. 4.) AB. határozat kimondja, hogy: "Az a kérdés, hogy a megkülönböztetés az alkotmányos határok között maradt-e, csakis a mindenkori szabályozás tárgyi és alanyi összefüggésében vizsgálható (...).  Az egyenlőségnek az adott tényállás lényeges elemére nézve kell fennállnia. Ha azonban adott szabályozási koncepción belül eltérő szabályozás vonatkozik valamely csoportra, ez a megkülönböztetés tilalmába ütközik, kivéve ha az eltérésnek kellő súlyú alkotmányos indoka van."
"Annak bizonyítása során, hogy egyes személyek vagy csoportok diszkriminálása a feltétele a tökéletesebb társadalmi egyenlőségnek, az Alkotmánybíróság a fentiek értelmében nem fogadhat el preferált csoportokra vonatkozó olyan érveket, amelyek nem kizárólag erre a csoportra érvényesek. Az egyenlőként kezelés bizonyítása másrészről megköveteli mind a preferált, mind a hátrányos helyzetbe hozott csoport saját szempontjainak teljes bemutatását az értékelés módjával együtt."
A 61/1992. (XI. 20.) AB határozat pedig kifejti, hogy: "Bár a jogegyenlőség fogalma csupán a 70/A. § (3) bekezdésének szövegében lelhető fel, a jogegyenlőség követelménye jelen van valamennyi szabályában. A jogegyenlőség lényege, hogy az állam, mint közhatalom, s mint jogalkotó köteles egyenlő elbánást biztosítani a területén tartózkodó minden személy számára. Ebben az összefüggésben nem tehet különbséget közöttük faj, szín, nem, nyelv, vallás, politikai vagy más vélemény, nemzeti vagy társadalmi származás, vagyoni, születési vagy egyéb helyzet szerint.
Az Alkotmány 70/A. § (1) bekezdésében foglalt tilalom nem csak az emberi, illetve az alapvető állampolgári jogokra irányadó, hanem e tilalom - amennyiben a különbségtétel sérti az emberi méltósághoz való jogot - kiterjed az egész jogrendszerre, ide értve azokat a jogokat is, amelyek nem tartoznak az emberi jogok, illetőleg az alapvető állampolgári jogok közé."
A 35/1994. (VI. 24.) AB határozat rámutat: "Az alapjognak nem minősülő egyéb jogra vonatkozó, személyek közötti hátrányos megkülönböztetés vagy más korlátozás alkotmányellenessége akkor állapítható meg, ha a sérelem összefüggésben áll valamely alapjoggal, végső soron az emberi méltóság általános személyiségi jogával és a megkülönböztetésnek, illetve korlátozásnak nincs tárgyilagos mérlegelés szerint ésszerű indoka, vagyis önkényes."
Az utóvizsgálatom összegzéseképpen – a korábbi vizsgálatomtól eltérően – megállapítom, hogy a postai szolgáltatás működtetését előíró szabályozás, és ennek alapján a korábban működő több száz állandó postai szolgáltatóhely megszüntetése, azon mérték alapján, hogy mely települést hány fő lakja, ugyanakkor egyes érintett területrészeken a nyaralóvendégek létszámát teljes mértékben figyelmen kívül hagyva, az Alkotmányban deklarált hátrányos megkülönböztetés tilalmával, az emberi méltósághoz való joggal, illetve a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és a tisztességes eljárás követelményével összefüggésben visszásságot okoz.
Az alkotmányos visszásság a már működő mobilpostai szolgáltatás vonatkozásában is fennáll, azon tapasztalati tények alapján, amelyek egyfelől a jogszabály, a Posta tájékoztatása, és másfelől a gyakorlati megvalósulás közötti feszültséget jelzik.
Az esélyegyenlőség és diszkrimináció-mentesség elve a vizsgált kérdésben a jelenlegi szabályozásból adódóan nem érvényesül, hiszen a jog a különböző lakosságszámú településen élőket nem kezeli egyenlő méltóságú személyekként, és ez a megkülönböztetés érinti a településeken működő önkormányzatokat is.
A vizsgálati jelentést megküldöm az Országgyűlés Elnökének, az Országgyűlés Önkormányzati bizottságának, az Emberi jogi, kisebbségi és vallásügyi bizottságnak és a jogalkotást kezdeményező Országgyűlési Képviselőknek is.

Jogalkotási javaslat
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló törvény 1993. évi LIX. törvény értelmében, ha az országgyűlési biztos álláspontja szerint az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság valamely jogszabály rendelkezésére vezethető vissza, a visszásság jövőbeni elkerülése érdekében javasolhatja a jogalkotásra jogosult szervnél a jogszabály  módosítását, hatályon kívül helyezését vagy kiadását.
Felkérem ezért az Informatikai és Hírközlési Minisztert, hogy kezdeményezze a postai ágazat irányításának állami feladatai tárgykörében a postáról szóló 2003. évi CI. törvény és a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről szóló 79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet módosítását oly módon, hogy az egyetemes postai szolgáltató a hatszáznál kevesebb népességszámú településeken az egyetemes postai szolgáltatást biztosíthassa főszabályként állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével, vagy kivételesen – ha a település önkormányzatával erről szerződésben megállapodtak – mobilposta működtetésével.
Csatlakozom az Országgyűlési Képviselők azon indítványához is, mely szerint azokon a településeken, ahol az egyetemes postai szolgáltató egyoldalú döntése alapján a törvény hatályba lépésének napján már mobilpostát működtet, 60 napon belül szerződésben legyen köteles megállapodni a települési önkormányzattal a mobilposta további működtetéséről, vagy – megállapodás hiányában – az állandó postai szolgáltatóhelyet visszaállítani.
Kérem az Informatikai és Hírközlési Minisztert, hogy a jogalkotással kapcsolatos álláspontjáról és a megtett intézkedésekről 60 napon belül értesíteni szíveskedjenek.

Budapest, 2005. október 13.
Lenkovics Barnabás sk.
Melléklet: Az ügy jogszabályi háttere
2003. évi CI. törvény a postáról
A gazdaság és a lakosság biztonságos, megfelelő minőségű és hozzáférhető postai szolgáltatásokkal való ellátása, a postai piaci verseny kiszélesítése és az Európai Közösség jogszabályainak érvényesítése céljából az Országgyűlés a következő törvényt alkotja:
1. Előzmények
Mindezek mellett, a legfontosabb követelmény az elkészült új postai szabályozással szemben, hogy az egyetemes postai szolgáltatások továbbra is az egész ország területén minden állampolgár számára egyenlő feltételek mellett, elérhető áron, a mai kor követelményeinek megfelelő módon és megkülönböztetéstől mentesen hozzáférhetőek legyenek.
1. § A törvény célja, hogy
a) biztosítsa a mindenki számára elérhető és hozzáférhető egyetemes postai szolgáltatást;
b) elősegítse:
ba) a postai technológia fejlődését és a hatékonyság növelését,
bb) a fogyasztók érdekeinek védelmét a hírközlési piac szereplőivel létrejövő, illetve fennálló kapcsolataikban,
bc) a postai szolgáltatásoknak a nemzetközi szerződésekkel összhangban levő szabad forgalmát,
bd) a postai piac fejlődését és védelmét,
be) a postai piaci résztvevők szabadságát, jogaik érvényesülését és kötelezettségeik érvényesítését,
bf) az új szolgáltatók piacra lépését és a postai piaci résztvevők esélyegyenlőségét, együttműködését, érdekérvényesítését,
bg) a magyar postai piacnak az Európai Unió piacába való integrálódását, a postai nemzetközi kötelezettségek teljesítését,
bh) a posta állami feladatainak, ezen belül a biztonsággal, valamint a veszélyeztetettségi és a minősített időszaki felkészüléssel kapcsolatos feladatoknak az ellátását.
A törvény céljai között központi helyet foglal a megfelelő minőségű postai szolgáltatások igénybevételi lehetősége és a fogyasztói érdekvédelem, továbbá a postai technológia és a postai piac fejlődése, hatékonysága és védelmének biztosítása. Deklarálja a postai piaci résztvevők szabadsága, esélyegyenlősége, érdekérvényesítése melletti elkötelezettségét, valamint elő kívánja segíteni új szereplők piacra lépését, illetve az új és a törvény hatályba lépésének időpontját megelőzően is már működő szolgáltatók közötti együttműködést.
3. § E törvény alkalmazásában:
4. Egyetemes postai szolgáltatás: a postai szolgáltatások olyan közérdekű szolgáltatásnak minősülő, meghatározott köre, amely földrajzi elhelyezkedéstől függetlenül meghatározott minőségben és megfizethető ár ellenében minden igénybe vevő számára elérhető.
11. Hozzáférési pont: a postai küldemény postai hálózatba juttatásának céljából a szolgáltató által elhelyezett levélgyűjtő szekrény, működtetett mobilposta vagy postai szolgáltató hely.
28. Postai küldemény kézbesítése: a postai szolgáltatás teljesítésének befejező művelete, amely során a postai küldemény a postai hálózatból a küldemény címzésében megjelölt (jogszabályi rendelkezés alapján attól eltérő) helyen kikerül. A küldemény kézbesítése magában foglalja mind a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) részére történő személyes átadást, mind a címhelyen történő elhelyezést.
33. Postai szolgáltató hely: a postai szolgáltatások elérését meghatározott földrajzi ponton és időben biztosító hely, illetve helyiség.
Postai tevékenységek
4. § (1) Postai tevékenység
a) a postai szolgáltatás;
b) a postai közvetítő tevékenység;
c) postabélyeg és egyéb postai értékcikk kibocsátása, forgalomba hozatala és forgalomból való kivonása, valamint a postai értékcikk-árusítás;
d) a postai készpénz-átutalási tevékenység, a postai pénzforgalmi közvetítői tevékenység és a postautalvány-szolgáltatás;
e) a távirat-szolgáltatás postai résztevékenysége.
(2) A postai szolgáltatás lehet egyetemes postai szolgáltatás vagy nem egyetemes postai szolgáltatás.
(3) A postai tevékenység ellátásához a postai tevékenységet végzők - külön jogszabályban meghatározott esetekben, módon és eljárás alapján - közreműködőt vehetnek igénybe.
Végül itt jelenik meg a postai tevékenységek ellátásához a postai szolgáltató által igénybe vehető közreműködő alkalmazhatóságára vonatkozó rendelkezés is. A postai közreműködő (régebbi nevén: postamester, postaügynök) a postai szolgáltató teljesítési segédje, aki az ügyféllel szemben a postai szolgáltató nevében, javára és felelősségére jár el. A közreműködő nem minősül postai szolgáltatónak, tevékenysége nem engedély- vagy bejelentésköteles. A postai közreműködő intézménye jelentős segítséget nyújt a postai szolgáltatónak abban, hogy ügynöki jutalék vagy egyéb ellenszolgáltatás nyújtása mellett lássa el kötelezettségeit olyan földrajzi helyeken (kistelepüléseken) is, ahol saját ingatlan és infrastruktúra fenntartása és saját munkavállaló foglalkoztatása kiemelkedően veszteséges lenne. A másik oldalról megközelítve, a közreműködőség lehetőséget biztosít egyéni vállalkozások és cégek létrehozására olyan területeken is, ahol a munkanélküliség számottevő problémát jelenthet. A postai szolgáltatás speciális jellege miatt (levéltitok megőrzése, viszonylag nagy értékű feladói tulajdon kezelése) a közreműködésre - amely nem azonos a szolgáltatók közötti együttműködéssel - vonatkozóan különleges szabályok megállapítása is szükséges, ezek a részletszabályok azonban már nem a törvényben, hanem a végrehajtási rendeletben jelennek majd meg.
A Postai Szolgáltatás
6. § (1) Az egyetemes postai szolgáltatás körébe tartozó szolgáltatást, illetve az 5. § (2) bekezdésében foglalt különszolgáltatást
a) az egyetemes postai szolgáltatónak teljes körben, az ország egész területén,
b) az engedélyes postai szolgáltatónak az engedélyben meghatározott szolgáltatások vonatkozásában, az engedélyben meghatározott közigazgatási terület egészén
oly módon kell ellátnia, hogy az - a jogszabályban meghatározott kivételekkel - foglalja magába a postai küldeményeknek munkanaponként legalább egyszeri gyűjtését és házhoz kézbesítését.
A postai szolgáltatási szerződés
14. § (1) A postai szolgáltatási szerződésre a Magyar Köztársaság Polgári Törvénykönyvéről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) szerződésekre vonatkozó rendelkezéseit az e törvényben foglalt eltérésekkel és kiegészítésekkel kell alkalmazni.
(2) E törvényben foglaltaktól a postai szolgáltató az általános szerződési feltételeiben (a továbbiakban: üzletszabályzat) csak akkor térhet el, ha e törvény az eltérést megengedi. Ez a rendelkezés nem zárja ki azt, hogy a postai szolgáltató az üzletszabályzatában olyan szolgáltatásokat és különszolgáltatásokat is meghirdessen, amelyeket e törvény nem szabályoz.
(3) A szerződő felek e törvény szolgáltatási szerződésre és felelősségre vonatkozó rendelkezéseitől - kizárólag az igénybe vevő javára - egyező akarattal eltérhetnek.
(4) A postai szolgáltatási szerződés (a továbbiakban: szerződés) a postai küldemény felvételével, illetve a szolgáltatás elvállalásával jön létre.
(5) A postai szolgáltató a szerződés teljesítésének megkezdését, illetve nem könyvelt küldemény esetén a feldolgozást a küldeményen elhelyezett - külön jogszabályban részletesen meghatározott követelményeknek megfelelő, a postai szolgáltató azonosítására is alkalmas - dátumnyomattal köteles igazolni. A feladó és a szolgáltató azonban megállapodhat abban, hogy a - szerződés teljesítésének megkezdését igazoló - dátumnyomatot a szolgáltató helyett a feladó helyezi el a küldeményen.
(6) A postai szolgáltató köteles a jogszabályoknak, a nemzeti szabványoknak, a nemzetközi megállapodásoknak és a szolgáltató üzletszabályzatában meghatározottaknak megfelelő postai küldeményt az azokban foglaltaknak megfelelően felvenni, feldolgozni, továbbítani és a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) részére kézbesíteni. Az átvételi jogosultság részletes szabályait, a postai szolgáltatások igénybevétele kapcsán alkalmazható meghatalmazás kötelező tartalmi és formai elemeit külön jogszabály állapítja meg.
A küldemény kézbesítése
16. § (1) A postai szolgáltató a postai küldeményt - jogszabályban foglalt eltérésekkel és kivételekkel - a címzett, illetve az egyéb jogosult átvevő részére a feladó által megjelölt helyen, az erre a célra szolgáló levélszekrénybe történő elhelyezéssel, vagy a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek történő átadással köteles kézbesíteni.
(2) A címzetten kívüli egyéb jogosult átvevő a Ptk. általános szabályai szerint felel a postai küldemény címzett részére történő átadásáért.
(7) Kézbesíthetetlennek minősül az a küldemény, amelyet
a) a postai szolgáltatón kívül álló okból a címzettnek (illetve az egyéb jogosult átvevőnek) kézbesíteni és a feladónak visszakézbesíteni nem lehet, vagy
b) a küldeményt terhelő díjat a feladó - vagy erre irányuló megállapodás esetén a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő) - nem fizette meg.
(8) Kézbesíthetetlen küldemény esetén a postai szolgáltató a küldeményt köteles őrizni. Az őrzésre a Ptk. felelős őrzésre vonatkozó szabályai az irányadók a következő eltérésekkel: a postai szolgáltató
a) a nem könyvelt küldeményt a feladásától számított hat hónap elteltéig köteles őrizni, utána a küldeményt megsemmisítheti;
b) könyvelt küldemény esetén a kézbesíthetetlenség megállapítását követő hatvanadik naptól számított egy hónapon belül köteles - határidő megjelölésével és az átvétel elmulasztásának jogkövetkezményeire történő felhívás mellett - a címzettet, ennek eredménytelensége esetén a feladót a küldemény átvételére felszólítani. Ha a felszólításra sem a címzett, sem a feladó nem válaszol, illetve a küldeményt nem veszi át, a postai szolgáltató a küldeményt a feladásától számított hat hónap elteltéig őrizni köteles, utána
Személyes adatok védelme, titokvédelmi kötelezettség
30. § (1) A postai szolgáltató a postai szolgáltatás teljesítésével kapcsolatos, illetve a szolgáltatás teljesítése során tudomására jutott adatokat - a (2)-(6) bekezdésben foglalt eltérésekkel - a személyes adatok védelméről és a közérdekű adatok nyilvánosságáról szóló törvényben foglaltak figyelembevételével kezelheti, dolgozhatja fel és továbbíthatja.
(3) A postai szolgáltató
b) a nem zárt postai küldeményeket csak a felvételhez, feldolgozáshoz, továbbításhoz, illetve kézbesítéshez szükséges adatok megállapítása érdekében és annak megfelelő mértékben tanulmányozhatja;
c) a szolgáltatás teljesítése során tudomására jutott adatot - a feladó, a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő), valamint a (7) bekezdésben említett szervezetek kivételével - mással nem közölhet;
d) a küldeményt - tartalmának megismerése céljából - a feladó, a címzett (illetve az egyéb jogosult átvevő), valamint a (7) bekezdésben említett szervezetek kivételével másnak át nem adhatja;
A postai szolgáltatásnak nem minősülő postai tevékenységek
Postai készpénz-átutalási tevékenység, postai pénzforgalmi közvetítő tevékenység, postautalvány-szolgáltatás
37. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató az ország egész területén köteles postai pénzforgalmi közvetítő tevékenységet végezni, valamint belföldi postautalvány-szolgáltatást nyújtani.
42. § (1) E törvény alkalmazásában állami feladat:
f) az egyetemes postai szolgáltatás feltételeinek biztosítása;
Felügyeleti bírság
48. § (1) A hírközlési hatóság felügyeleti tevékenysége keretében - ha a jogsértés súlyosabb megítélés alá nem esik - a következő jogsértések esetében alkalmazhat szankciót:
a) postai szolgáltatás engedély vagy bejelentés nélküli végzése,
b) postai berendezés szabálytalan forgalomba hozatala, forgalmazása vagy üzemeltetése,
c) postai szolgáltatás bejelentéstől vagy engedélytől eltérő végzése,
d) a külön jogszabályban meghatározott minőségi követelmények nem teljesítése,

79/2004. (IV. 19.) Korm. rendelet a postai szolgáltatások ellátásáról és minőségi követelményeiről
A postai küldemények kézbesítése
12. § (1) A postai szolgáltató a szolgáltatási szerződést a postai küldeménynek a címzett -, illetve az egyéb jogosult átvevő - részére történt kézbesítéssel teljesíti.
Az egyetemes postai szolgáltatási körbe tartozó küldemények kézbesítési szabályai
13. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató, illetve az engedélyes postai szolgáltató kérelmére a hírközlési hatóság határozatával mentesítheti a szolgáltatót a házhoz kézbesítés kötelezettsége alól azokon a területeken, ahol - megítélése szerint - annak teljesítése rendkívüli földrajzi, illetve infrastrukturális körülmények következtében nem, vagy csak aránytalan nehézséggel lehetséges. A mentesítésre kizárólag abban az esetben van lehetőség, ha a kérelmező támponton, illetve az általa telepített támpontos levélszekrény útján biztosítja a kézbesítést.
(2) A szolgáltató köteles a mentesítési határozat alapján létesített támpontról a hírközlési hatóságot tájékoztatni. A hírközlési hatóság köteles a támponti kézbesítéssel ellátott területek vonatkozásában az Európai Unió Bizottságát és az Európai Unió minden nemzeti hírközlési hatóságát tájékoztatni.
(3) E rendelet alkalmazásában támpont a közutak mentén kijelölt hely, ahol az egyetemes postai szolgáltató, illetve az engedélyes postai szolgáltató a postai küldeményeknek - a házhoz kézbesítésbe be nem vont települések, településrészek címzettjei részére történő - kézbesítése céljából levélszekrényeket (a továbbiakban: támponti levélszekrény) helyezett el.
(4) Az egyetemes postai szolgáltató, illetve az engedélyes postai szolgáltató által létesített támpontot és az általa létesített támponti levélszekrényeket - az azokat felszerelő postai szolgáltatóval kötött megállapodás alapján - más postai szolgáltató is használhatja.
Levélszekrénybe történő kézbesítés
14. § (1) A postai szolgáltató a nem könyvelt küldeményeket, valamint a levélszekrénybe nem kézbesíthető postai küldemények érkezéséről szóló értesítést - a felek eltérő megállapodásának hiányában - a címhelyen, levélszekrénybe kézbesíti.
(2) Amennyiben a postai küldemény címe nem tartalmazza teljeskörűen a címadatokat, és a címhelyen több, azonos névvel felszerelt levélszekrény van, a küldeményt vissza kell küldeni a feladónak. Amennyiben a feladónak való visszaküldés nem lehetséges, a postai szolgáltató a Pt. 16. §-a (8) bekezdésének megfelelően jár el.
(3) Ajánlott különszolgáltatással feladott küldemény akkor kézbesíthető levélszekrény útján, ha a címzettnek, illetve meghatalmazottjának, helyettes átvevőjének történő személyes kézbesítési kísérlet eredménytelen volt, és a címhelyen a 15. §-ban foglaltaknak megfelelő levélszekrény található.
15. § (1) A levélszekrényt a címzettnek vagy megbízottjának
a) kertes ház esetén a telek - cím szerinti - bejáratánál,
b) többlakásos épület, továbbá irodaház, üzletház és egyéb hasonló jellegű intézmény esetén az épület bejárata közelében, egy csoportban, de címhelyenként külön-külön (a továbbiakban: csoportos levélszekrény),
c) lakópark, ipari park, gyártelep esetén a telek bejáratánál (a portaszolgálatnál),
d) egyéb esetben a címhely ajtaján
kell felszerelni úgy, hogy a postai szolgáltató (a kézbesítő) ahhoz biztonságosan hozzáférhessen.
(2) Az (1) bekezdés b)-c) pontjaiban meghatározott esetekben a levélszekrényeket névvel, emelet-, ajtószám, illetve lakásszám megjelöléssel kell ellátni.
(3) Az (1)-(2) bekezdésben foglaltaknak megfelelően elhelyezett és megjelölt levélszekrény hiánya - a felszólítás alkalmazásának a (4) bekezdésben foglalt esetét kivéve - nem mentesíti a postai szolgáltatót az alól, hogy a szolgáltatási szerződésben vállalt kötelezettségének a teljesítését személyes kézbesítéssel megkísérelje. Ennek sikertelensége esetén a küldemény - a megfelelő levélszekrény hiánya miatt - a címzett számára kézbesíthetetlennek tekinthető.
A postai küldemények személyes kézbesítése
16. § (1) A postai szolgáltató a könyvelt küldeményt, továbbá a levélszekrénybe méretei miatt nem kézbesíthető, nem könyvelt küldeményt - a postai szolgáltató és az igénybevevő eltérő megállapodásának hiányában, illetve a 14. § (3) bekezdésében meghatározott eltéréssel - a címzettnek, illetve az egyéb jogosult átvevőnek személyes átadással kézbesíti.
17. § (1) A címzett, illetve az egyéb jogosult átvevő a személyazonosságát az alábbi - érvényes - okiratokkal igazolhatja:
Meghatalmazott
18. § (1) A természetes személy címzett, a 16. § (4) bekezdésében említett vezető, illetve a 20. §-ban meghatározottak szerinti közvetett kézbesítést ellátó szervezet vezetője a postai küldemények átvételére más személy vagy szervezet részére meghatalmazást adhat.
(2) Meghatalmazás adható:
a) közokiratban,
b) a postai szolgáltató bármely postai szolgáltatóhelyén, az erre feljogosított alkalmazottja előtt, írásban vagy
c) teljes bizonyító erejű magánokiratban.
A hivatalos irat kézbesítésére vonatkozó külön szabályok
29. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató a hivatalos irat kézbesítését kétszer kísérli meg.
A postai szolgáltatás nyújtásának minőségi követelményei
Az egyetemes postai szolgáltatások területi hozzáférhetősége
39. § (1) Az egyetemes postai szolgáltató a települések belterületén kívüli lakott helyeken az egyetemes postai szolgáltatás körébe tartozó postai szolgáltatásokat és az azokhoz kapcsolódó - a Pt. 5. §-ának (2) bekezdésében meghatározott - különszolgáltatásokat (e fejezet alkalmazásában a továbbiakban együtt: egyetemes postai szolgáltatás), valamint a szolgáltatónak az igénybevevők számára történő rendelkezésre állását legalább az erre alkalmas postai berendezések telepítésével és üzemeltetésével köteles biztosítani. A postai berendezések telepítésénél figyelembe kell venni, hogy azok megközelíthetősége és a postai küldemények elhelyezésének a lehetősége a mozgáskorlátozott személyek számára - más személy segítségnyújtása nélkül is - biztosított legyen.
(2) Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását a hatszáz - bejelentett lakóhellyel rendelkező - lakosnál kisebb népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével vagy mobilposta működtetésével kell biztosítania.
(3) Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását a hatszáznál nagyobb, de ezernél kisebb - bejelentett lakóhellyel rendelkező - népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével vagy - ha a település önkormányzatával ebben szerződésben megállapodtak - mobilposta működtetésével kell biztosítania.
(4) Az egyetemes postai szolgáltatás rendelkezésre állásának, mobilposta működtetésével történő biztosítása esetén az egyetemes postai szolgáltató köteles a településeknek legalább egy-egy központi helyén elérhetőségi pontot kijelölni és ott levélgyűjtő szekrényt telepíteni. A levélgyűjtő szekrények felszerelésénél figyelembe kell venni, hogy azok megközelíthetősége és a küldemény elhelyezésének lehetősége mozgáskorlátozott személyek számára - más személyek segítségnyújtása nélkül is - biztosított legyen.
(5) Az egyetemes postai szolgáltatónak az egyetemes postai szolgáltatást igénybevevők számára történő rendelkezésre állását ezernél nagyobb - bejelentett lakóhellyel rendelkező - népességszámú településeken állandó postai szolgáltatóhely üzemeltetésével kell biztosítania.
(6) Az (5) bekezdésben meghatározott követelményt a húszezernél nagyobb - bejelentett lakóhellyel rendelkező - népességszámú településeken az alábbiak alkalmazásával kell teljesíteni:
a) bejelentett lakóhellyel rendelkező húszezer lakosonként legalább egy állandó postai szolgáltatóhelyet kell működtetni,
b) az állandó postai szolgáltatóhelyek bármely bejelentett lakóhellyel rendelkező belterületi lakos lakásától történő elérhetősége a légvonalban mért háromezer métert nem haladhatja meg,
c) az azonos településen belüli két állandó belterületi postai szolgáltatóhely közötti légvonalban mért távolság legfeljebb hatezer méter lehet.
(7) A (6) bekezdésben meghatározott kötelezettség teljesítése alól a hírközlési hatóság - kérelmére - mentesítheti az egyetemes postai szolgáltatót, ha az a település rendkívüli földrajzi elhelyezkedése vagy adottsága miatt indokolt, és a mentesítés nem okoz az érintett igénybevevőknek aránytalan érdeksérelmet.
(8) Az egyetemes postai szolgáltató minden állandó postai szolgáltató hellyel rendelkező település területén köteles legalább egy darab - a levélküldemények sérülés nélküli elhelyezésére alkalmas méretű és bedobó nyílású - levélgyűjtő szekrényt telepíteni, a (9)-(10) bekezdésben foglalt követelményeknek megfelelően.