Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 3226/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Juhász Orsolya
Az eljárás megindítása
A Gellérthegyvédő Egyesület (a továbbiakban: Egyesület) nevében hivatalunkhoz forduló panaszos a Gellérthegyen felduzzadt turistabusz forgalom mértékét sérelmezte. A beadványt tevő ugyancsak beszámolt a minden hónap első szombatján megrendezésre kerülő motoros találkozókkal kapcsolatos kifogásairól. Különösen sérelmezte, hogy azok a környéken lakóknak elviselhetetlen zaj- és levegőszennyezést, valamint a város több pontján komoly forgalmi akadályokat okoznak. 
A panasz alapján felmerült az egészséges környezethez és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való, a pihenéshez való, valamint a tulajdonhoz való alkotmányos jogok megsértésének a gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16-17. §-ai alapján vizsgálatot indítottam, és tájékoztatást kértem a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztályától (a továbbiakban: Ügyosztály), a Budapesti Rendőr-főkapitánytól (a továbbiakban: Rendőrfőkapitány), valamint Budapest Főváros I. és XI. kerületi Önkormányzataitól.

Az ügy jogszabályi háttere
Ld. Melléklet.

Az érintett alkotmányos jogok
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
18. § A Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez.
58. § (1) Mindenkit, aki törvényesen tartózkodik Magyarország területén – törvényben meghatározott esetek kivételével – megillet a szabad mozgás és a tartózkodási hely szabad megválasztásának joga, beleértve a lakóhely vagy az ország elhagyásához való jogot is.
70/B. § (4) Mindenkinek joga van a pihenéshez, a szabadidőhöz és a rendszeres fizetett szabadsághoz.
70/D. § (1) A Magyar Köztársaság területén élőknek joguk van a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez.

A megállapított tényállás
A panaszos több a lakókörnyezetét érintő problémájával fordult hivatalomhoz. Különösen sérelmes a számára, hogy „a Fővárosi Önkormányzat egyetértésével és engedélyével naponta – beleértve az éjszakai órákat is – több száz turistabusz megy fel a Citedellához. Az általuk okozott zaj, rezgés és levegőszennyezés miatt használhatatlanok az útvonalon lakók kertjei, erkélyei, lassan a lakásai is; a falak és kerítések megrepedeznek, a fák kiszáradnak. Az éjszakai városnézés miatt az éjszakai pihenés nem biztosított.” Álláspontja szerint a Fővárosi Önkormányzat az országgyűlési biztos tárgyban született – OBH 4091/2001. számú – korábbi jelentésének megállapításait figyelmen kívül hagyja, és a forgalom minimális korlátozására sem hajlandó.
A panaszos utalt arra, hogy a Gellérthegyen átvezető utat a Fővárosi Önkormányzat nagy forgalmú főközlekedési útvonallá nyilvánította annak ellenére, hogy az útvonal a Világörökség területén és a Gellérthegyi Természetvédelmi Területen halad keresztül. Nem fogadja el a Főváros azon álláspontját, miszerint az idegenforgalomnak mindent alá kell rendelni. 
A panaszos levelében a probléma kezelésére az alábbi megoldásokat látja:
-„a világörökséghez tartozó Gellérthegyen pihenőövezet kialakítása, a hegyen átvezető főútvonal megszüntetése és a pihenőövezetben megengedett forgalom engedélyezése;
-ideiglenes buszparkoló kialakítása, ahol a turistabuszok leparkolhatnak; a turistáknak a parkolóból környezetkímélő kisbuszok indítása a Citadellához; 
-időben korlátozni a turistabuszok behajtását (pl. a Gellérthegy I. kerületi részén, kiemelve a Citadellához vezető útvonalat, tehergépjárművek és turistabuszok átmenő, illetve célforgalma az éjszakai időszakban (22-07 óra között) egész évben tilos lenne, míg a nappali időszakra a folyamatos és elviselhetetlen zajterhelés miatt a turistabuszok forgalmát – legalább kísérleti jelleggel – lehetne szabályozni: 09-11, 14-16 és 20-22 óra közötti időszakra korlátozni. A szabályozást ki kell táblázni, betartását ellenőrizni, megszegését büntetni.);
-a fenti időpontokon kívül az utazási irodák az I. kerületi Önkormányzatnál 20.000 forintos egységáron vásárolhatnának egyszeri behajtási engedélyt.”
Kifogásolta a fentieken túl azt is, hogy „a Budapesti Rendőrkapitányság támogatásával és engedélyével minden hónap első szombat délutánján 6-700 motoros találkozót rendez a Citadellánál, majd hatalmas dudálással, puffogtatással konvojban jönnek le, elviselhetetlen zajt, levegőszennyezést és forgalmi akadályt okozva.”
A havi rendszerességű találkozókról a panaszos elmondta, hogy délután 13 órától kezdődik az egyenkénti gyülekezés a Citadella előtti parkolóban. A korábban érkezők motorjaikon ülve várják a délután 17 órát, amikor a találkozó részvevői együtt jönnek le a Hegyalja út felé, elfoglalva a gyalogjárdát is. A panaszos által vázolt útvonal felfelé: Hegyalja út- Sánc utca- Mihály utca - Szirtes út - Citadella előtti parkoló, visszafelé: Citadella előtti parkoló - Szirtes út - Sánc utca - Hegyalja út. A panaszos utalt arra, hogy a Hegyalja út, a Sánc utca és a Szirtes út is a Világörökség része. 
Elmondása szerint a rendőrség rendszeresen engedélyt ad a rendezvényre, és azzal érvel, hogy nincs olyan ok, ami miatt meg kellene tiltani a felvonulást. A panaszos a motoros találkozóról sajátkészítésű videofilm felvételt is mellékelt.
Az előttem fekvő iratok szerint a panaszos már 2003. júniusában fordult az I. kerületi rendőrkapitányhoz, és a budapesti rendőrfőkapitányhoz azért, hogy a Fővárosi Önkormányzat forgalomkorlátozó intézkedésének szerezzenek érvényt. Kérte, az I. kerületi rendőrkapitány az éjszakai órákban végezzen forgalomellenőrzést, ily módon nyújtson segítséget a közlekedési szabályok betartásához. 2003. júliusában a Budapesti Rendőr-főkapitányság arról tájékoztatta, hogy a lakosok turistabuszokkal kapcsolatos panasza jogos: a XI. kerületi rendőrkapitányság tapasztalatai azt mutatták, hogy a buszok a forgalomkorlátozó táblákat nem veszik figyelembe. Felkérték ezért az I. és XI. kerületi kapitányságokat a fokozottabb ellenőrzésre, és a szabálysértő autóbuszvezetőkkel szemben a megfelelő intézkedések foganatosítására.
Az egyesület a motorosokkal kapcsolatos problémáját ugyancsak többször jelezte már az I. kerületi Kapitányságnak, a XI. Kerületi Kapitányságnak és a Budapesti Rendőrfőkapitányságnak. Ennek eredményeként a motoros találkozók ügyében egy összekötő személyt jelöltek ki, a XI. kerületi Rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztályának vezetője személyében annak érdekében, hogy bejelentés esetén az azonnali rendőri intézkedés biztosított legyen.
A panaszos végül megemlítette, hogy „Azóta a helyzet változatlan: a buszok éjjel-nappal közlekednek, egyre nagyobb számban, a motoros találkozóra menetrend szerint sor kerül minden hónap első szombatján, sőt most már kisebb számban hétköznap estéken is.”
A XI. kerületi Önkormányzat jegyzője az autóbusz forgalommal kapcsolatban válaszában közölte, hogy a terület forgalomtechnikai kérdéseiben a szabályozást az Ügyosztály végzi.
A jegyző beszámolt arról, hogy az előző ombudsmani vizsgálat óta forgalmi korrekcióra került sor az Ügyosztály által, a Fővárosi Közgyűlés Kereskedelmi és Turisztikai Bizottság 64/2003. (VI. 06.) Ker. Biz. számú határozatának megfelelően. Ez konkrétan azt jelenti, hogy 2003. június hónapban a Hegyalja út – Sánc utca sarokra kihelyezték az „Autóbusszal behajtani tilos” KRESZ táblát, kiegészítő táblával, mely szerint a behajtás tilos nyáron 24.00 óra és 6.00 óra között, télen pedig 22.00 és 6.00 óra között. A jelenlegi szabályozás szerint a téli időszak november 1-jétől március 15-ig, a nyári március 16-tól október 31-ig tart. Az ügyben eljáró munkatársuk szerint az intézkedéseket a területre látogatók betartják, az éjszakai tilalom alatt a behajtási tilalom érvényesül.
A kifogásolt motoros találkozókkal összefüggésben az Önkormányzat azt a tájékoztatást adta, hogy az okozott zajszennyezésre tekintettel évente egy találkozó megrendezéséhez járul hozzá. A valódi problémát azonban álláspontja szerint a motoros gyorsulási versenyek jelentik, ezekben azonban az illetékes rendőrkapitányság rendelkezik hatáskörrel.
Az I. kerületi Önkormányzat jegyzője megkeresésemre közölte, hogy „az éjszakai közlekedés intenzitását lehet forgalomkorlátozással szabályozni, vagy akár teljesen kizárni, de nehéz megtalálni a megfelelő időkorlátot.”
Az Önkormányzat utalt arra, hogy „a Kerületi Építési Szabályzat lehetővé teszi a Rác fürdő és a Gellérthegy közötti sikló megépítését. Erre vonatkozóan a tervek elkészültek, azokat a Fővárosi Tervtanács elfogadta, az engedélyezési eljárás folyamatban van. A sikló megvalósulása esetén változhat a Gellérthegy buszterhelése.”
Elmondása szerint az Önkormányzat a járműforgalom okozta sérelmek orvoslása érdekében megkereste a Fővárosi Közlekedési Felügyeletet, a BRFK I. ker. Rendőrkapitányságot és az Ügyosztályt. Zaj- és levegőtisztaság-védelmi méréseket végeztetett a Sánc utcában, a Mihály utcában. A mérési eredményeket is figyelembe vette a főváros a KRESZ tábla kihelyezése során.
A motoros találkozóval kapcsolatban az Önkormányzatnak nincs tudomása arról, hogy a rendezvény közterület-használati engedéllyel rendelkezne. A Szirtes út tulajdonosa a Fővárosi Önkormányzat, közterület-használati engedélyt a Vállalkozási és Vagyonkezelési Ügyosztály adhat.
A BRFK Közrendvédelmi-helyettese adhat engedélyt a jegyző szerint a rendszeres motoros találkozókra, és az Önkormányzat tudomása szerint a szervezők az engedélyt megkérik és meg is kapják a hatályos 1989. évi III. tv. végrehajtására kiadott 15/1990. (V. 14.) sz. BM. rendeletnek megfelelően.
Az önkormányzat álláspontja szerint a motoros rendezvényeket nem a Gellért-hegyen kell megtartani. A Sánc utcában, a Mihály utcában és a Szirtes úton a hegymenet során a több száz „Harley-Davidson” motor által keltett zajkibocsátás ugyan rövid idejű, de terhelése jelentős lehet a védendő homlokzat előtt és nyáron a nyitott ablakok esetén a lakásokban. Az Önkormányzat szerint „a lakók panaszai megalapozottak.”
Az Önkormányzat szerint a „motoros találkozók esetében a megoldás az, hogy a BRFK ne adjon engedélyt a motoros találkozó megtartására. Az autóbuszok esetében a sikló megépítése jelenthet megoldást. A Fővárosi Közlekedési Felügyelet általi, menetközbeni gépjármű műszaki ellenőrzésekkel szűrhetők ki a nem megfelelő műszaki állapotú járművek, illetve a rendőrségi ellenőrzések akadályozhatják meg a környezetet zavaró, szabálytalan motoros felvonulásokat.”
Az Ügyosztály válaszában ugyancsak beszámolt a bevezetett korlátozásról, mellyel kapcsolatban elmondta, hogy a „tilalom ellenőrzésére, betartására a rendőrség jogosult.” 
A Fővárosi Közgyűlés Kereskedelmi és Turisztikai Bizottsága 2004. március 10-i ülésén megvitatta a korlátozás tapasztalatait, és döntött az érvényben lévő szabályozás fenntartásáról. Ezen túlmenően felkérték az I. és XI. kerületi rendőrkapitányságokat a fokozottabb ellenőrzésre.
A Bizottsági ülésre készült előterjesztés szerint „a Gellérthegyen lakók panaszait orvosolhatja a Főváros támogatásával tervbe vett sikló megépítése a Rác fürdő és a Citadella között, amely az elképzelések szerint óránként mintegy 670 utas szállítására lesz alkalmas, ami óránként kb. 20 autóbusz kiváltását eredményezheti.”
Az Ügyosztály arról is tájékoztatta az ombudsmant, hogy a Gellérthegy úthálózatán közúti forgalomszabályozási intézkedéssel 3,5 tonna össztömegkorlátozás van érvényben, az ezt meghaladó össztömegű tehergépkocsik csak engedéllyel hajthatnak be erre a területre. A Gellérthegy úthálózatának jelentős része 30 km/órás korlátozott sebességű övezetbe tartozik.
A motoros találkozóval kapcsolatban az a válasz érkezett, hogy „közterület-használati engedély iránti kérelem „motoros találkozó” elnevezésű rendezvény megtartására a Gellérthegy úthálózatán az Ügyosztályra az elmúlt években nem érkezett.” A lakott területen folytatni kívánt motoros találkozók esetleges engedélyezése vagy tiltása az Ügyosztály szerint várospolitikai kérdés. Amennyiben a találkozók során a közúti közlekedésre vonatkozó szabályokat sértik meg, az ellen a rendőrség jogosult fellépni.
A motoros találkozó miatt közérdekű beadvány, bejelentés nem érkezett sem az I., sem a XI. kerületi Önkormányzatokhoz, sem pedig az Ügyosztályhoz. 
A Főkapitány arról tájékoztatott, hogy a panaszos problémáival fordult a rendőrséghez, és kérte a turista buszokkal kapcsolatos éjszakai forgalomellenőrzés sűrűségének növelését. Intézkedést kért továbbá a motoros találkozók megszüntetésére, illetve visszaszorítására.
A Főkapitány megkeresésemre közölte, hogy a kérdéses területet a BRFK I., a BRFK XI., valamint a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztály beosztottai is folyamatosan, visszatérő jelleggel ellenőrzik. A Főkapitány közbiztonsági helyettese megállapította, hogy „a Citadella „nagy parkolójában” valóban minden hónap első szombatján 200-300 fő motorkerékpáros gyülekezik, akik a gyülekezést követően a főváros forgalmasabb útvonalait bejárva továbbmotoroznak például a Balaton irányába. Megállapítást nyert, hogy a konvojban haladó motorosok vonulásuk során valóban a közlekedési szabályokat figyelmen kívül hagyva közlekednek. Figyelemfelkeltés céljából folyamatos hangjelzést adnak, mellyel a lakosság nyugalmát jelentősen megzavarják.”
Tekintettel arra, hogy a motorosok a fővároson keresztül történő haladásukkal a közlekedési szabályok rendszeres és sorozatos megszegésével veszélyeztették a közlekedés rendjét a Főkapitány többször fokozott ellenőrzést rendelt el.
A fokozott ellenőrzések során több személlyel szemben szabálysértési feljelentést tettek, helyszíni bírságot szabtak ki. Arra is sorkerült, hogy lezárták a gyülekezés körzetét, a gyülekező személyeket igazoltatták, valamint felvilágosították őket a jogellenes cselekmények következményeiről. A „kisebb csoportokat a közlekedési rend folyamatosságának biztosítása érdekében motoros rendőrjárőrök kísérték végig a városon.” A Főkapitány beszámolt arról hogy, a motorosok zárt láncban történő felvonulását – törvényi felhatalmazás hiányában – rendőrhatósági eszközök alkalmazásával nem sikerült megakadályozni, azonban „a felvonulás rendőri biztosításával a balesetveszélyes helyzetek kialakulását meg tudták előzni”.
A Főkapitány véleménye egyezik a beadványtevő azon álláspontjával, miszerint a motoros találkozók nagymértékben zavarják a város nyugalmát, csoportos vonulásuk balesetveszélyes helyzeteket termet, megbontja a közlekedés rendjét.
Közölte, hogy „a motoros rendezvényekre jellemző, hogy azok ad hoc jelleggel, ötletszerűen szerveződnek, a résztvevők feltehetően mobiltelefonon értesítik egymást, így a rendezvényeknek konkrét szervezője, felelőse nincs.” Hozzátette, „a találkozókat a rendőrség részére nem jelentik be, a találkozók … nem a rendőrség engedélyével és támogatásával kerülnek megrendezésre, célunk éppen e rendezvények lehetőség szerinti megakadályozása.”
A motoros találkozó a rendőrség véleménye szerint jellegénél fogva nem tartozik a gyülekezésről szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gyt.) hatálya alá, hiszen a jogszabály 3. § c.) pontja szerint, hatálya nem terjed ki kulturális és sportrendezvényekre. A motoros találkozó nem véleménynyilvánító összejövetel (hasonlóan a fővárosban megrendezett gépjárművekkel végrehajtott, ám nem véleménynyilvánító rendezvényekhez), így ezen rendezvények a Főkapitány véleménye szerint bejelentési kötelezettség alá nem esnek.
A Főkapitány álláspontja szerint „amennyiben a rendezvény megtartásához területfoglalási engedély kell, a konkrét esetben további problémát jelent az a körülmény, hogy a megmozdulás nem szervezett, annak felelőse, szervezője nincs, így sem egy előzetes egyeztetést lefolytatni, sem egy esetleges felelősségre vonást alkalmazni nincs kivel.”
A Főkapitány végül közölte, hogy a rendőrség hatásköre a – Gyt. alapján – a motoros találkozóra nem terjed ki. A találkozóval kapcsolatban a rendőrség hatásköre a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvényben (a továbbiakban: Rtv.) meghatározott rendőri intézkedések foganatosítása. „Az érintett rendőri szervek a kérdéses területet – különösen a rendezvény feltételezhető időpontjában – kiemelten ellenőrzik, és jogsértés esetén a szükséges intézkedéseket megteszik.”

A vizsgálat megállapításai
1. Az Obtv. 16. § (1) bekezdése szerint "Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket – ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát–- már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva."
Az országgyűlési biztos hatásköre magában foglalja annak megállapítását, hogy a jogalkalmazás számára az érintett alkotmányos jogokból milyen követelmények adódnak, feladata ugyanis az, hogy a hatóságok törvényes és jogszerű működését az alkotmányosság magasabb szintű mércéjének alkalmazásával biztosítsa. A biztos nemcsak a törvényt és az egyéb jogszabályokat kéri számon a hatóság gyakorlatán, hanem közvetlenül az Alkotmány előírásait is, hiszen jogköre az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság kiküszöbölésére irányul.
Az Obtv.-ben említett „visszásság” a közigazgatás működésének olyan hibája, amely az alkotmányosság és a törvényesség helyzetét közvetlenül vagy közvetetten befolyásolja. Az Obtv. indoklása szerint a visszásság a jogsérelem bizonyos fajtája, annak értelmezése során a jogsérelmet tág értelemben kell felfogni. Visszásság keletkezik egyrészt, ha a hatóság eljárása adott esetre közvetlenül vonatkozó szabályba ütközik, illetve akkor is, ha az eljárás – bár formailag, azaz látszólag jogszerű, de – tartalmilag, eredményét tekintve az alapvető jogokat vagy alkotmányos elveket sérti. Az Alkotmányban foglalt alapvető jogok és elvek szerepe nem ér véget azzal, hogy a jogalkotást befolyásolják, hanem a jogalkalmazásra is hatással vannak, a jogalkalmazás menetében is élő jogként kell működniük. Így a biztosok több éves elfogadott gyakorlata szerint visszásságot eredményező közvetett jogsértés keletkezik, ha a hatóság az adott esetre közvetlenül vonatkozó jogszabályt formailag megtartja ugyan, de megsérti az esettel kapcsolatba hozható magasabb rendű alapjogokat vagy alkotmányos elveket.
Hangsúlyozni kell, hogy az egy-egy jogra vonatkozó alkotmányos követelmények értelmezése során a biztosok nem térnek, illetve nem térhetnek el az Alkotmánybíróság (a továbbiakban: AB) által megállapított alapelvektől. Értelmezésük során a biztosok szem előtt tartják, hogy az alkotmánybírósági gyakorlat valamely konkrét alkotmányos jog tekintetében mit kíván meg a jogalkalmazó szervektől, és ezt vetítik a gyakorlatra, valamint kérik számon a jogalkalmazó szervektől. A biztosok számára az jelenti az autonóm alkotmányértelmezés bizonyos fokát, hogy az alkotmányossági követelményeket – eltérően az Alkotmánybíróság absztrakt értelmezésétől – konkrétan, egyedi eseteken kérhetik számon. Az absztrakt alkotmányos követelményeknek az egyedi esetre való alkalmazása során a konkrét eset jellegéhez, körülményeihez képest az absztrakt jelentéstartalom konkretizálható, pontosítható. 

2. Mint arra a tényállási részben utalás történt, a panaszos kifogásaival már fordult hivatalomhoz. Korábbi vizsgálatomban megállapítottam, hogy „a részleges intézkedések kiadása ellenére ("fekvő rendőr", sebességkorlátozás) a Gellérthegyen kialakult, az érintett (kerületi és fővárosi) Önkormányzatok által is ismert, évek óta fennálló zaj- és levegőszennyezés eredményes megoldására az Önkormányzatok nem tettek intézkedést. A sérelmes állapotok érintik a lakók egészségi állapotát, ingatlanuk állagának veszélyeztetését, ezért a megoldás, – akár átmenti jellegű is – tovább nem halasztható.” A jelentés ezért megállapította, hogy „Az intézkedésének elmulasztása az Alkotmányban deklarált egészséges környezethez és a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez való joggal összefüggésben visszásságot okoz.” A vizsgálat során feltárt visszásság orvoslása érdekében kezdeményeztem, hogy Budapest Főváros Önkormányzata, a Budavári Önkormányzat, és Budapest Főv. XI. ker. Önkormányzata, illetve képviseletükben eljáró főpolgármester, polgármesterek hatáskörük szerint, összehangolt tevékenyéggel, fokozatos lépések bevezetésével – figyelembe véve a lakosság által tett javaslatokat, az előkészítő munkákba történő bevonásukkal – intézkedjenek a Gellérthegyen kialakult zaj- és levegőszennyezéssel járó autóbuszos turistaforgalom szabályozásáról, a sérelmezett állapotok megszüntetéséről.
Konkrét vizsgálatom megállapításait két részre osztottam. Egyrészt a hatáskörömről szóló jogszabály alapján jelen ügy során azt vizsgálhattam, hogy a kérdéses útszakaszok kezelésére illetékes önkormányzat – mint az út forgalmának szabályozásáért felelős, közhatalmat gyakorló szerv – milyen intézkedéseket tett az elhaladó turistabuszok és egyéb járművek okozta zaj- és levegőszennyezés mértékét sérelmező panaszra, a legutóbbi vizsgálatom óta, illetve, hogy tehetők-e még további intézkedések az ottélők érdekében. Vizsgálatom ekörben arra is kiterjedt, hogy az adott területen van-e más megoldás a forgalom elvezetésére, amely nem az egyik terület lakossága helyett a másikat terheli, hanem valóban tehermentesítheti a kifogással érintett lakóterületet.
Másrészt külön vizsgáltam a motoros találkozóval összefüggő kifogásokat. Ezzel összefüggésben elsőként azt vizsgáltam, hogy a rendőrség érintett szervei milyen intézkedéseket tettek, illetve tehettek a problémával kapcsolatos lakossági bejelentésre, majd ezt követte a téma alapjog vonatkozásainak ismertetése. Végül kérdés volt, hogy mely hatóságok részéről, milyen további intézkedések tehetők még a jelenség kezelésére, melyek a motorok által keltett zavaró hatások mérséklését eredményezhetik.

I. A turistabuszok okozta problémák
A panaszos kifogásolja, hogy több száz turistabusz megy fel a Citedellához nap, mint nap. Az általuk okozott zaj, rezgés és levegőszennyezés miatt használhatatlanok az útvonalon lakók tulajdonában álló kertek, erkélyek, lassan a lakásaik is. Az éjszakai városnézés miatt pedig elmondása szerint az éjszakai pihenés nem biztosított. 
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (a továbbiakban: Ötv.) 8. § (1) bekezdése szerint a települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: … a helyi közutak és közterületek fenntartása (…). A (2) bekezdés értelmében a települési önkormányzat maga határozza meg – a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően –, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.
Az Ötv. 63./A § g) pontja szerint a fővárosban a forgalmi rend kialakítása a Budapest Főváros Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztály Forgalomtechnikai Alosztályának, a forgalomtechnikai kezelőnek feladata.
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (a továbbiakban: Úttv.) 9. § (2) bekezdése szerint „A közúti közlekedéssel összefüggő önkormányzati feladatok ellátásáról a helyi önkormányzat képviselő-testülete gondoskodik.” Az Úttv. 32. § (1) bekezdése értelmében „A közúthálózat országos közutakból és helyi közutakból áll. Az országos közutak az állam tulajdonában, a helyi közutak – beleértve a kerékpárutakat is – a települési önkormányzatok tulajdonában vannak (…)„ 
Az Úttv. 34. § (1) bekezdése értelmében a közút kezelője köteles gondoskodni arról, hogy a közút a biztonságos közlekedésre alkalmas, közvetlen környezete esztétikus és kulturált legyen. A forgalmi rendet a jogszabály 34. § (2) bekezdése alapján a közút kezelője alakítja ki.
A utak forgalomszabályozásáról és a közúti jelzések elhelyezéséről szóló 20/1984. (XII. 21.) KM rendelet 2. § (1) bekezdése ugyancsak rögzíti, hogy az utak forgalmának szabályozása, valamint a közúti jelzések elhelyezése, fenntartása, üzemeltetése és eltávolítása az út kezelőjének a feladata.
A vizsgálat feltárta, hogy a kifogással érintett útvonallal kapcsolatos intézkedések az Ügyosztály hatáskörébe tartoznak, ő gyakorolhatja az érintett utakkal kapcsolatos kezelői jogokat, és illetékes ezekkel összefüggésben intézkedések megtételére. 2003. júniusában az Ügyosztály forgalomkorlátozó intézkedést hozott a panasszal érintett területre a Fővárosi Közgyűlés Kereskedelmi és Turisztikai Bizottságának 64/2003. (VI.06.) Ker. Biz. számú határozata alapján. Eszerint a Gellérthegyre irányuló autóbusz-forgalommal kapcsolatos behajtási tilalom nyáron 24.00 óra és 6.00 óra között, télen pedig 22.00 és 6.00 óra között van érvényben.
Az Ügyosztály forgalomszervezési intézkedéssel – közúti jelzés elhelyezésével – törekszik kezelni a forgalom okozta problémákat. A behajtást időben korlátozó táblák kihelyezésével az volt a célja, hogy a turistabuszok által okozott kedvezőtlen hatás csökkenjen.
A tiltó táblákat figyelmen kívül hagyó autóbuszvezetők felelősségre vonása szabálysértési eljárás keretében történhet. A szabályos közlekedésnek, így a KRESZ tábla betartásának az érvényre juttatása – az Rtv. 44.§-a alapján – a rendőrség feladata. Az előttem lévő iratokból megállapítható, hogy a a BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság beosztottai tapasztalták, hogy az autóbuszok a tilalmi területre az I. kerület irányából valóban behajtanak, ezért a Rendőrfőkapitány felkérte a BRFK I. kerületi Rendőrkapitányság, valamint a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztály vezetőjét, hogy beosztottaikkal a kérdéses területet folyamatosan, visszatérő jelleggel ellenőriztessék, és a szabálysértő autóbuszvezetőkkel szemben a megfelelő intézkedéseket foganatosítsák.
Az Alkotmány 18. §-a szerint a Magyar Köztársaság elismeri és érvényesíti mindenki jogát az egészséges környezethez. A 70/D. § (2) bekezdése értelmében a "lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez" való emberi jogot [70/D. § (1) bekezdés] a Magyar Köztársaság – többek közt – az épített és a természetes környezet védelmével valósítja meg.
Az Alkotmánybíróság 28/1994. (V.20.) AB határozata szerint az egészséges környezethez való jog, mint alapjog elsősorban az érvényesüléséhez szükséges állami kötelezettségekben ölt testet, „önállósult és önmagában vett intézményvédelem”, az Alkotmány e jog megvalósulásának garanciáit emeli az alapjogok szintjére. A testület értelmezésében a jog sajátosságai folytán mindazokat a feladatokat, amelyeket másutt alanyi jogok védelmével teljesít az állam, itt törvényi és szervezeti garanciák nyújtásával kell ellátnia.
Az Alkotmánybíróság több határozatában kimondta, hogy a környezethez való jog jelenlegi formájában nem alanyi alapjog, de nem is pusztán alkotmányos feladat vagy államcél, amelynek megvalósítási eszközeit az állam szabadon valósítja meg. A környezethez való jog sajátossága abban áll, hogy alanya valójában az emberiség (ideértve a jövő generációkat is) és a természet lehetne.
Hangsúlyoznom kell, hogy a közlekedési eredetű zaj– és rezgésterhelés miatti panaszok magas számban jelennek meg évről-évre hivatalomban. A közutak túlzott igénybevétele és a főközlekedési utak minden mértéket meghaladó forgalmi megterhelése miatt – többek között a levegőszennyezés kapcsán – az utak környezetében élők egészséges környezethez való joga folyamatosan, egyre növekvő mértékben csorbul. A közlekedési eredetű légszennyezés, zajterhelés tehát valamennyi jelentős belső közúti forgalommal bíró város – elsősorban a főváros, de az ország más térségeinek nagyvárosai is –, illetve a nagy forgalmú közlekedési útvonalak mentén fekvő települések lakosságát érinti.
A 64/1993. (XII. 22.) AB határozat szerint „A tulajdonhoz való jog az Alkotmány 13. § (1) bekezdése értelmében alapvető jog. Az alkotmányi tulajdonvédelem köre és módja nem szükségképpen követi a polgári jogi fogalmakat. A szükséges és arányos korlátozásnak, illetve a tulajdonjog lényeges tartalmának ugyanis nincs polgári jogi megfelelője. A tulajdonjog részjogosítványai – amelyek még a polgári jog szerint sem mindig a tulajdonost, s egyes esetekben törvénynél fogva nem őt illetik – nem azonosíthatók a tulajdonhoz való jog alkotmányi védelmet élvező lényeges tartalmával.”
A határozat lényeges megállapítása, hogy „A tulajdonhoz való alapvető jog védelmében … az alkotmányossági kérdés az lett, hogy milyen esetekben kell a tulajdonosnak a közhatalmi korlátozást minden ellenszolgáltatás nélkül eltűrnie, illetve mikor tarthat igényt kártalanításra tulajdonosi jogai korlátozásáért … az alapjogi tulajdonvédelem sajátosságai miatt az állami beavatkozás alkotmányossága megítélésének súlypontja, az alkotmánybírósági értékelés voltaképpeni tere a cél és az eszköz, a közérdek és a tulajdonkorlátozás arányosságának megítélése lett.”
A 7/1991. (II. 28.) AB határozat kimondja, hogy „A rendelkezési jog a tulajdonjoghoz tartozó részjogosítvány, a tulajdonjog feletti döntés szabadságát jelenti. A rendelkezési jog korlátozása azonban csak akkor jár magának a tulajdonjognak mint alkotmányos jognak a korlátozásával, így csak akkor alkotmányellenes, ha az elkerülhetetlen, tehát kényszerítő ok nélkül történik, továbbá, ha a korlátozás súlya a korlátozással elérni kívánt célhoz képest aránytalan.”
A két határozat szem előtt tartásával kérdés volt a számomra, hogy jelen ügy kapcsán van-e olyan közérdek, amely indokolttá teheti a tulajdon arányos korlátozását, van-e olyan körülmény, ami a Gellérthegyen élők fokozottabb tűrési kötelezettségét eredményezheti a turistabuszok forgalma miatt.
Az Alkotmánybíróság az alapjogi korlátozás alkotmányosságának megítélése során, mint módszert a szükségességi-arányossági tesztet alkalmazza. A korlátozás szükségességi okaként más alapjog, vagy alkotmányos érték védelme szolgálhat. Szerkezetét tekintve a tulajdonjog esetében is ez módszer irányadó azzal, hogy míg más alapjognál általában nem, a tulajdonjognál – a fenti idézett határozat értelmében – az Alkotmánybíróság a korlátozás „szükségességi okaként” elfogadja a közérdeket is. A tulajdonhoz való jog korlátozását az egyszerű közérdek is indokolhatja tehát, feltéve, hogy a korlátozás nem aránytalan. Alkotmányellenesség akkor állapítható meg, ha a tulajdonkorlátozás súlya nincs arányban az érvényesíteni kívánt közérdekkel. Az alkotmányosság tehát a beavatkozás arányossága alapján ítélhető meg.
A vizsgálat kapcsán rendelkezésemre bocsátott iratok szerint a turizmus a nemzeti jövedelem bevételi forrását növeli, a Gellérthegy fővárosunk egyik legjellegzetesebb látnivalója, az onnan nyíló kilátás a turisták számára vonzó kirándulóhely.
(Meg kell jegyeznem, hogy a Világörökség részét nem maga a Gellérthegy, mint természetvédelmi terület és a Citadella épülete, hanem maga a panoráma – benne a Gellérthegy és a természetvédelmi terület, mint részei – alkotja. A Világörökségbe való felvételkor a Magyar Állam azt vállalta, hogy tartózkodik a Duna-partok védett sávjában a látványt megváltoztató beavatkozásoktól és értelemszerűen gondoskodik ennek megakadályozásáról is.)
Az idegenforgalom, illetve annak érdekei a köz javát is szolgáló olyan tevékenység, melynek fenntartása közérdek, emiatt az állampolgárokat fokozottabb tűrési kötelezettség terhelheti egy adott területen. Ennek megfelelően az autóbuszos turistaforgalom kizárása az érintett területről nem megvalósítható, Budapest egyik legvonzóbb turisztikai célpontja nem zárható el a nagyközönség elől.
A turistabuszok okozta környezeti terhelés korlátozására intézkedett az Ügyosztály a fent leírt módon, az állampolgárokat érő zavaró hatások – saját eszközeivel történő – csökkentése érdekében. A probléma a több érdek – ld. az ottlakók egészséges környezethez és tulajdonhoz való joga, illetve az idegenforgalom, mint közérdek – között álláspontom szerint jelenleg forgalomtechnikai változtatásokkal és azok megfelelő és szigorú ellenőrzésével kezelhető.
Az egészséges környezethez, a lehető legmagasabb szintű testi és lelki egészséghez, valamint a tulajdonhoz való alkotmányos jogok védelméhez képest, a turizmus érdekében tett korlátozások során törekedni kell a káros környezeti hatások lehetőség szerinti minimalizálására.  
A panaszos beadványában hangsúlyozta a turistabuszok által indukált zaj, rezgés és levegőszennyezés kedvezőtlen hatásait. 
A Ktv. 31 § (2) bekezdése szerint a zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését, a zaj- és rezgésterhelés növekedésének mérséklését vagy megakadályozását, a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.
A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet (a továbbiakban: R.) 14. § (1) bekezdése szerint: „Meglevő út … forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj, illetve rezgés csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie. Ilyen intézkedések megtételét a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség is kezdeményezheti (…).” A R. a közlekedési eredetű zajok tekintetében több zajvédelmi közigazgatási hatáskört állapít meg a környezetvédelmi hatóságok számára.
A R. 25. § „(2) bekezdése értelmében az (1) bekezdés hatálya alá nem tartozó minden egyéb létesítmény, berendezés és tevékenység (…) zaj- és rezgésvédelmi ügyében az első fokú hatósági jogkört a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség gyakorolja.” A R. 25. § (1) bekezdésének hatálya alá nem tartozik a közlekedési eredetű zaj- és rezgés ügyekkel kapcsolatos eljárás, így ezek esetében a felügyelőség gyakorolja a R-ben szabályozott hatásköröket.
Ennek a hatóságnak áll módjában műszeres zajmérést is végezni, illetve ennek eredményét figyelembe véve a szükséges intézkedéseket kezdeményezni, és így végeredményben megítélni, hogy a panaszos által előadott kifogások megalapozottak-e. 
A levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet 13. § (2) bekezdése szerint a közlekedési hatóság – a környezetvédelmi hatóság kezdeményezésére – azon vonalforrásoknál, amelyek környezetében az ott közlekedő mozgó légszennyező források miatt a légszennyezettségi határértékek rendszeres és tartós túllépése következik be, forgalomszervezési, korlátozó intézkedéseket rendelhet el a levegőterhelés mérséklése érdekében. Ugyanezen szakasz (4) bekezdése kimondja, hogy meglévő vonalforrások kijelölt védelmi övezete nem csökkenthető; illetőleg a környezetvédelmi hatóság határozatban, pótlólagosan a levegőterhelés hatásait csökkentő vagy kizáró felszíni védőelemek (pl. védő növénysáv) alkalmazását írhatja elő.

Összefoglalva
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a Gellérthegyen lakóknak az Alkotmányban biztosított egészséges környezethez fűződő alapvető emberi joguk – a megnövekedett járműforgalom miatt – csorbul, de nem jobban, mint a többi ugyancsak nagyvárosokban élőké. Mint azt a korábbiakban hangsúlyoztam, a Gellérthegyen élőkhöz hasonlóan sok más hazai település, településrész lakói küszködnek a megnövekedett forgalom okozta környezeti terhelések következményeivel.
A konkrét ügy kapcsán megállapítottam, hogy az Ügyosztály részéről történtek intézkedések – ld. forgalom korlátozása – az állampolgárok érdekeinek biztosítása, az egészséges környezet védelme érdekében. A Citadellára érkező turistabuszok forgalma által okozott probléma megoldásában a hatáskörrel rendelkező Ügyosztály nemcsak eljár, hanem komoly erőfeszítéseket is tesz, illetve tett. Az Ügyosztály saját eszközeivel folyamatosan próbálta és próbálja megtalálni a megfelelő, kompromisszumos, a lakók érdekeit is szem előtt tartó megoldást. A bevezetett korlátozás eredménytelensége – nem kellő hatékonysága – pedig arra, és nem az Ügyosztály mulasztására vezethető vissza, hogy jelenleg nincs olyan általa tehető hatósági intézkedés, amellyel a probléma megváltoztatható, kezelhető lenne, megoldást csak jelentős anyagi eszközöket igénylő beruházás jelenthetne.
Mindezek alapján az Ügyosztálynak a forgalmi rend alakításával kapcsolatos intézkedését megfelelőnek tartom, intézkedésével kapcsolatban alkotmányos joggal összefüggő visszásságra utaló körülmény nem merült fel.
A problémát a mai úthálózaton megoldani tehát nem lehet, alternatív megoldást hosszútávon a – tényállási részben vázolt – sikló megépülése jelenthet, legalábbis a megkeresett szervek szerint. Azonban a magam részéről hangsúlyoznom kell, hogy ez beavatkozást fog eredményezni a természeti területbe, fák kivágását teszi ugyanis szükségessé, ami ugyancsak több érdek sérelmét eredményezheti. Ez a megoldás tehát az egészséges környezethez való joggal összefüggésben a visszásság veszélyét hordozza magában. Fontos ezért, hogy ezen megoldás preferálása esetén – az AB 14/1995. (V.8.) AB határozatát alapul véve – a környezetvédelmi célok, másfelől a fejlesztési célok a döntéshozatalnál, illetve a megvalósításnál azonos súllyal kerüljenek mérlegelésre. A sikló megépülése esetén annak elfogadhatóságát részben meghatározó kérdés, illetve szempont, hogy az teljes mértékben kiváltja-e az autóbuszos közlekedést, megépülését követően teljes mértékben kitiltható-e a Gellérthegyről az autóbusz forgalom, vagy sem, illetve lényeges szempont, hogy hová helyezik el azokat az autóbuszokat, amelyek a sikló alsó állomásánál kiszállítják a látogatókat.
Vizsgálatom során azt is megállapítottam, hogy jelenleg nincs a turistabuszok számára reális lehetőség olyan alternatív útvonalak igénybevételére, illetve kijelölésére, amik felvezethetnek a Citadellához, mivel ekkor a forgalom a kijelölt útvonalakon hasonló problémákat okozhatna, továbbá ugyancsak nincs olyan hely, amely parkolónak kijelölhető lenne. „Az egészséges környezetben élés” állampolgári jogát pedig nem csak a Gellérthegyen élőknek, hanem mindenkinek, így valamennyi budapesti lakosnak biztosítani kell. Márpedig a turistabusz forgalom nem terhelhető rá egy másik lakott övezetben lévő közútra anélkül, hogy ne érintené az ott élőket hátrányosan.
A szabályos közlekedés érvényre juttatásával összefüggésben eljáró rendőrség intézkedéseivel kapcsolatban megállapítottam, hogy azok nem okoztak alkotmányos joggal összefüggő visszásságot, figyelemmel arra, hogy folyamatosan, visszatérő jelleggel ellenőrzik a tiltó tábla figyelembevételét. 
Ami a bevezetett forgalomkorlátozást illeti, annak esetleges további szigorítását indokolttá teheti, hogy jelenleg nincs biztosítva az ottélők éjszakai pihenése, a tiltás a nyolc órás időtartamot nem éri el, ami többek között befolyással lehet a másnapi teljes értékű munkavégzésre.
Annak megítélése, hogy a jelenlegi tábla biztosítja-e az ottélők tulajdonhoz, illetve egészséges környezethez való jogát, a közút kezelője által elvégzett forgalomszámlálással ítélhető meg, ennek ismeretében lehet dönteni az esetleges további szigorításokról.
A panaszos által kifogásolt zaj, illetve levegőszennyezéssel kapcsolatos kifogás a környezeti hatóság által elvégzett vizsgálat lefolytatása után értékelhető.

II. A rendszeres motoros találkozó
A panaszos kifogásolta a havi rendszerességű gellérthegyi „motoros találkozót” is, melyen több száz motoros vesz részt időről-időre. A problémával kapcsolatban a rendőr-főkapitányság úgy foglalt állást, hogy a beadványtevő kifogásai megalapozottak. A találkozók a lakosság nyugalmát jelentősen megzavarják, a csoportos vonulás balesetveszélyes helyzeteket teremt, megbontja a közlekedés rendjét, tekintettel arra, hogy a közlekedési szabályokat figyelmen kívül hagyva közlekednek a motorosok, figyelemfelkeltés céljából pedig folyamatos hangjelzést adnak.
Ugyancsak problémát jelent, hogy a motorosok gyakran technikai segédeszközökkel járműveiket még hangosabbá teszik.
A rendőrségre háruló feladatokat és a rendőr intézkedési, eljárási kötelezettségét alapvetően a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény (a továbbiakban: Rtv.) szabályozza.
A jogszabály 1 § (2) bekezdése értelmében a rendőrség szabálysértési hatósági jogkört gyakorol, közreműködik a szabálysértések megelőzésében és felderítésében, továbbá közlekedési hatósági és rendészeti feladatokat lát el, ezen túl ellátja a közterület rendjének fenntartásával kapcsolatos rendészeti feladatokat is.
E törvény 11. § (1) bekezdése szerint: „a rendőr köteles a szolgálati beosztásában meghatározott feladatait a törvényes előírásoknak megfelelően teljesíteni...”. A 13. § (1) bekezdése azt is előírja, hogy „a rendőr jogkörében eljárva köteles intézkedni vagy intézkedést kezdeményezni, ha olyan tényt vagy körülményt észlel, illetőleg hoznak tudomására, amely rendőri beavatkozást igényel...”  Az Rtv. 44. § (1) bekezdése kimondja, hogy a rendőr a jármű közlekedésbiztonsági állapotát és adatait a forgalomban és a telephelyen – a jogszabályban meghatározottak alapján – ellenőrizheti.
A rendőrség intézkedésére vonatkozó részletes szabályokat a Rendőrség Szolgálati Szabályzatáról szóló 3/1995. (III.1.) BM rendelet (a továbbiakban: Szolgálati Szabályzat) határozza meg.
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a rendőrség szervei a panasz bejelentését követően több intézkedést is tettek. Így a kérdéses területet a BRFK I., a BRFK XI., valamint a BRFK Közlekedésrendészeti Főosztály beosztottai is folyamatosan, visszatérő jelleggel ellenőrzik. Tekintettel arra, hogy a motorosok a fővároson keresztül történő haladásuk során a közlekedési szabályok rendszeres és sorozatos megszegésével veszélyeztetik a közlekedés rendjét a Főkapitány többször fokozott ellenőrzést rendelt el, melynek során több személlyel szemben szabálysértési feljelentést tettek, illetve helyszíni bírságot szabtak ki. A BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság Közrendvédelmi Osztály vezetője kapcsolattartót jelölt ki, aki, aki lakossági bejelentés esetén azonnali rendőri intézkedést törekszik biztosítani. Végül a felvonulás rendőri biztosításával a balesetveszélyes helyzetek kialakulása a rendőrség célja.
A 3/1998. (II. 11.) AB határozat szerint „…senkinek nincs joga közutat és magánutat önkényesen kivonni a közhasználat alól; tilos bárki szabad mozgását indokolatlanul gátolni, lehetetlenné tenni.”
A határozat rögzíti, hogy „a szabad mozgáshoz való jog a helyváltoztatáshoz való jog szabadságát jelenti. A magyar alkotmány a közlekedés szabadságát külön nem nevesíti, de a szabad mozgáshoz való jog magában foglalja a járművön vagy járművel való helyváltoztatás, a közlekedés szabadságát is.” (ABH 1993. 509-510.) „A szabad mozgáshoz való jog, a közlekedés szabadsága nem fogható fel abszolút jellegű, korlátozhatatlan jogosultságként. A jogalkotó a kellő indokok alapján - alapvetően a közúti közlekedés valamennyi résztvevője életének, biztonságának védelme érdekében - határozza meg azokat a szabályokat, amelyek a közúti közlekedésben részt vevő személyekre vonatkoznak. Így a gépjárművet vezető személytől megkívánja, hogy … a közúti közlekedés rendjére vonatkozó jogszabályi előírásokat betartsa [Kötv. 5. § (2) bek., 6-7. §-ok]. A jogalkotó a közlekedés rendjét szabályozó előírások betartását különböző - igazgatási, szabálysértési, büntető - szankciók kilátásba helyezésével is elősegíteni kívánja. E jogkövetkezmények ugyancsak törvényi szintű szabályozáson alapulnak…” A közlekedés szabadságát közvetlenül és elsődlegesen korlátozó normák tehát törvényi szintűek, az alacsonyabb szintű jogforrások e törvények alapján, azok előírásait részletezve tartalmaznak további rendelkezéseket.”
1256/H/1996. AB határozat értelmében „A közlekedés biztonsága (szervezettsége, folyamatossága) olyan alkotmányos védelmet igénylő közérdek, amely más, ugyancsak az Alkotmányban védeni rendelt értékek, így a polgárok élete, testi épsége és javai, valamint a környezet megóvását is szolgálja és amelynek megvalósulása érdekében a közútkezelő önkormányzat számos korlátozás elrendelésére jogosult. Így pl. jogosult a gépkocsiközlekedés elől elzárt övezetek kijelölésére, meghatározott településrészeken a sebességhatárok jelentős mértékű csökkentésére, vagy bizonyos övezetekben a maximális parkolási időtartam előírására.” (ABH 1996. 796.)
A tulajdon hoz való joggal összefüggésben a 2299/B/1991. AB határozat rögzíti, hogy a „a birtoklás és a használat joga a tulajdonjog tartalmát adó, a tulajdonjoghoz tartozó részjogosítványok, amelyek a dolog feletti hatalmat és a dolog élvezetét jelentik; azt a hatalmat, amelyet valamely dologgal tenni lehet… a tulajdonjog valamely tartalmi elemének a korlátozása csak akkor jár magának a tulajdonjognak, mint alkotmányos jognak a korlátozásával, így csak akkor alkotmányellenes, ha az nem elkerülhetetlen, vagyis, ha kényszerítő ok nélkül történik, továbbá ha a korlátozás súlya a korlátozással elérni kívánt célhoz képest aránytalan.” ( ABH 1992. 571.)
27/1995. (V. 15.) AB határozat szerint „az egészséges környezethez való jog érvényesítése állami kötelezettség. Az érvényesítés egyik eszköze az épített környezet védelme. Az épített környezet védelméhez hozzátartozik a települési környezet védelme. A települési környezet védelme kiterjed a lakóterületekre.”
30/1992. (V. 26.) AB határozat értelmében „az állam akkor nyúlhat az alapjog korlátozásának eszközéhez, ha másik alapvető jog és szabadság védelme vagy érvényesülése, illetve egyéb alkotmányos érték védelme más módon nem érhető el. Az alapjog korlátozásának alkotmányosságához tehát önmagában nem elegendő, hogy az másik alapjog vagy szabadság védelme vagy egyéb alkotmányos cél érdekében történik, hanem szükséges, hogy megfeleljen az arányosság követelményeinek: az elérni kívánt cél fontossága és az ennek érdekében okozott alapjogsérelem súlya megfelelő arányban legyen egymással. A törvényhozó a korlátozás során köteles az adott cél elérésére alkalmas legenyhébb eszközt alkalmazni. Alkotmányellenes a jog tartalmának korlátozása, ha az kényszerítő ok nélkül, önkényesen történik, vagy ha a korlátozás súlya az elérni kívánt célhoz képest aránytalan.”
Fontos megemlíteni, hogy az Úttv. 3. § (1) bekezdése rögzíti, hogy „A közúti közlekedésben mindenkinek joga van részt venni; a közutat és a közforgalom elől el nem zárt magánutat közlekedés céljából gyalogosként vagy – meghatározott feltételek teljesítése esetén – járművezetőként bárki igénybe veheti. Jogszabály gyalogosok és járművek közlekedését egyes közutakon korlátozhatja vagy kizárhatja.
Indokolt esetben tehát korlátozható mind a szabad mozgáshoz való jog, mind – a korábban ismertetett alkotmánybírósági határozatok alapján – a tulajdonhoz való jog, illetve ugyancsak korlátozható az egészséges környezethez való jog is. Több alkotmányos alapjog, illetve alkotmányos alapérték konfliktusa esetén az egyik a másik rovására csak a szükségesség és arányosság „tesztjét” alkalmazva alkalmazható, a korlátozás alkotmányos határa, hogy nem tekinthető az alapjog lényeges tartalma korlátozásának, ha másik alapjog, alkotmányos érték, vagy cél érvényesülése, védelem teszi azt szükségessé és a szükségesnek ítélt korlátozás, az így okozott sérelem egyensúlyban van az adott szabályozási cél fontosságával, azzal arányos.
A motoros összejövetelek kapcsán nem került elő olyan adat, tény vagy információ a vizsgálat anyagai közt, ami azt támasztotta volna alá, hogy ezen a kétoldalon beépített lakóövezetben kell – indokolt –motoros összejöveteleket tartani, illetve, hogy az ittlakók fokozott tűrési kötelezettségét valamely közérdek tenné indokolttá. Ehelyett az állapítható meg, hogy a közút nem rendeltetésszerű használatával megvalósuló felvonulás alkotmányos jogok gyakorlását sérti, indokolatlanul korlátozza az ottlakók egészséges környezethez, illetve tulajdonhoz való jogát, ezen túlmenően az előző részben hivatkozott idegenforgalom kárára van. Mindez a közút használatának megfelelő korlátozását teszi szükségessé. Mint azt az Alkotmánybíróság több határozatában kimondta, alkotmányellenes helyzet adódhat – a szükségesség szempontjának nem megfelelve –, ha valamely alapjog korlátozására nem elkerülhetetlen, kényszerítő ok szolgáltat alapot.
Megállapítható, hogy bár a közúti közlekedéshez mindenkinek – így a motorosoknak is – joga van, mindenki résztvehet benne, ugyanakkor a szabad mozgáshoz való jog annyiban korlátozható, amennyiben az más alapjog érvényesüléséhez  feltétlenül szükséges.

Összefoglalva
A motoros összejövetelekre társadalmi igény van, ugyanakkor ennek elfogadhatósága több tényezőtől függ. A vizsgálat során megkerestem Alsóörs Község polgármesterét, aki arról számolt be, hogy a településen évente egyszer 4 napig tartó, jól szervezett motoros találkozót rendeznek, melyet szervezője előre bejelenti. A helyi lakosság ezeket az összejöveteleket nem kifogásolja.
A konkrét helyen ugyanakkor a panaszos életfeltételeit és ingatlanának rendeltetésszerű használatát jelentős mértékben akadályozhatják a kifogásolt „találkozók”. Álláspontom szerint a konkrét, idegenforgalmilag frekventált területen nem szabad sem engedélyezett, sem spontán módon motoros találkozókat tartani. Ehhez meg kell jegyeznem, hogy a terület jellegéből eredően sűrűn lakott, tömör városias beépítésű terület, a találkozókkal érintett útszakaszok mindkét oldalról beépítettek.
A rendelkezésre álló iratok szerint a havi rendszerességű motoros „felvonulások” a Főváros más területein is problémát jelentenek, sőt a panaszos által kifogásolt jelenség jellegéből eredő más beépítési területen hasonló problémákat indukálhat, tehát ennek a kérdésnek a kezelése mindenképpen túlmutat a gellérthegyiek problémáján.
Úgy vélem ezért, hogy az ehhez hasonló összejövetelek alkotmányos elfogadhatóságát az határozza meg, hogy hol, milyen módon történnek, mennyien jönnek össze, milyen magatartást tanúsítanak (ld. „felturbózott motorok” használata) a résztvevők, illetve mennyire rendszeres jelleggel kerül rájuk sor.
A vizsgálatból kitűnik, hogy jelen ügyben a rendőrség szervei többirányú intézkedéseikkel kezelik a problémát, a lakossági bejelentésekre folyamatosan eljárnak, erőfeszítéseket is tesznek a jelenség kezelése, megoldása érdekében. A rendőri szervek intézkedéseivel kapcsolatban ezért alkotmányos joggal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg.
Tény ugyanakkor, hogy a motorosok spontán összejöveteleit, illetve konvojban történő vonulásukat rendőrhatósági eszközök alkalmazásával nem lehet megakadályozni. Ez az eredménytelenség (kudarc) – hogy a rendőrség eljárásai önmagukban nem járhattak eredménnyel és a találkozókra továbbra is sor kerülhet – nem a rendőrség mulasztásában rejlik. Mind az egészséges környezethez, mind az épített környezethez és mind a tulajdonhoz való alkotmányos jogok védelme szempontjából az alkotmányos visszásság közvetlen veszélyét az idézheti elő, hogy a hatóság nincs abban a helyzetben, hogy az alkotmányos alapjogok érvényesülését a gyakorlatban garantálhassa. Ennek oka a spontán módon zajló motoros összejövetellel – mint új társadalmi jelenséggel – kapcsolatos szabályozás nem megfelelőségében rejlik.
Mind az egyes, mind  a csoportosan közlekedő motorok által okozott környezeti terhelés – ha csak rövid idejű is – jellegéből eredően jelentős lehet (ld. gyakori jelenség, hogy technikai segédeszközökkel járműveiket még hangosabbá teszik), ezért külön vizsgáltam, hogy a motorok okozta környezeti zaj- és levegőterhelés miatt mely hatóságok járhatnának el.
A levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet 12. § (1) bekezdése értelmében mozgó légszennyező forrás (közúti jármű) csak akkor helyezhető forgalomba és úgy üzemeltethető, ha kielégíti a külön jogszabályban meghatározott levegővédelmi követelményeket.
Az egységes közlekedési hatósági szervezet feladat- és hatásköréről szóló 231/1997. (XII. 12.) Korm. rendelet 4. § (1) bekezdése szerint a közúti … közlekedésben a KKF  az ország egész területén, a területi felügyeletek illetékességi területükön ellenőrzik az üzemben tartói (üzemeltetési) működés jogszerűségét, jogszabálysértés esetén hatósági eljárást folytatnak le, illetőleg szabálysértési vagy büntetőeljárást kezdeményeznek.
Az Úttv. végrehajtásáról szóló 30/1988. (IV. 21.) MT rendelet 19. § (1) bekezdése szerint „a járművek által keltett zajhatást, légszennyezést a rendőrhatóság és a közlekedési hatóság műszeres vizsgálattal a közúti forgalomban és az üzemben tartó telephelyén ellenőrizheti. A megengedett zajszintet és légszennyezési határértéket túllépő járművek ellenőrző mérés céljából a mérőállomásra rendelhetők be.”
Az Úttv 44. § (1) bekezdése szerint „a közúti közlekedés ellenőrzésének ki kell terjednie … a közúti járművek üzemeltetésének szabályszerűségére, illetve a jármű üzemeltetésére vonatkozó előírások megtartására, ideértve … a járművek … közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi megfelelőségére ; a járművek összeépítésére és átalakítására vonatkozó előírások megtartására,…”
A közúti járművek műszaki megvizsgálásáról szóló 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet 14. §-a részletes szabályokat tartalmaz a közúti ellenőrzéssel kapcsolatban. A rendelet szerint járművek – ideértve a külföldi járműveket is – műszaki állapotát, valamint a közúti forgalomban való részvételükhöz kapcsolódó előírások megtartását a Közlekedési Főfelügyelet, a Központi Közlekedési Felügyelet és a megyei (fővárosi) közlekedési felügyeletek (a továbbiakban együtt: ellenőrző szervek) a közúti forgalomban közúti ellenőrzés keretében ellenőrzik. A közúti ellenőrzés során az ellenőrző szerv szemrevételezéssel és a rendelkezésére álló vizsgáló eszközökkel megvizsgálja: a jármű és a jármű kötelező tartozékai közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi (a továbbiakban együtt: műszaki) megfelelőségére (műszaki ellenőrzés). Ezen kívül rögzíti, hogy a közúti ellenőrzés során az ellenőrző szerv többe között a járművet, valamint a jármű közúti forgalomban való részvételéhez előírt okmányokat vizsgálja át. Ha az ellenőrzés során szabálysértés alapos gyanúja merül fel, az ellenőrző szerv az okmányokat bevonja és legkésőbb a következő munkanapon – szabálysértési eljárás kezdeményezésével – az eljárás lefolytatására jogosult hatóságnak megküldi. A jogszabály értelmében az ellenőrző szerv a járművet vizsgálatra rendeli, amennyiben a közúti ellenőrzés során alapos gyanú merül fel arra, hogy a jármű a jogszabályban meghatározott feltételeknek nem felel meg, a járművet engedély nélkül átalakították, illetőleg átalakítás után a közlekedési felügyeletnél vizsgálatra nem mutatták be, illetve akkor is, ha a jármű a környezetvédelmi előírásoknak nem felel meg.
A belső égésű motorok zajkibocsátása ellenőrzésére a közlekedési felügyeletek, illetve a rendőrség szervei jogosultak. A hatóságoknak a jogszabályok szerint módjában áll a járművek megfelelő közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi állapotát ellenőrizni a forgalomba helyezés előtt, az időszakos műszaki vizsgálatokon, valamint a közúti ellenőrzések során. A vizsgálatok ilyenkor kiterjednek a jármű kipufogórendszerére, és annak zajosságára is. A technikai eszközökkel hangosabbá tett járművek közlekedés felügyelet általi kiszűrésére – műszaki ellenőrzések keretében – a vonatkozó jogszabályi háttér alapot nyújt. Segítségükkel a különböző technikai trükkökkel „felturbózott” motorok problémája kezelhető.
Meg kell jegyeznem, hogy egy – a zajos járművekkel kapcsolatban – a hivatalomba érkezett (OBH 2470/2005.) más ügyben, a panaszos beadványához mellékelte a Belügyminisztérium Rendészeti Főosztályának témát illető álláspontját (15-14/12/1/2005. sz. levél). Ebben az áll, hogy „a szolgálatot teljesítő rendőrnek ugyan joga van arra, hogy az általa műszakilag nem megfelelően tartott jármű esetében a Közlekedési felügyeletnél soron kívüli műszaki megvizsgálást kezdeményezzen, azonban ilyen vizsgálatot megalapozottan csak akkor tud az intézkedő rendőr kezdeményezni, ha nem csak szubjektív megítélése alapján dönt, hanem a megállapítását objektív módon alá tudja támasztani. Az intézkedés jogszerűségét elsősorban egy mérőműszer által mért eredmény tudja megalapozni. Az előbbiekben kifejtettekből következik, hogy valóban a mérőműszerek hiánya jelenti a legnagyobb problémát, s az is igaz, hogy az elmúlt években részben anyagi okai voltak annak, hogy nem került sor ilyen mérőműszerek beszerzésére.”
Utalnom kell arra, hogy a zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet 2. § (1) bekezdése rögzíti, hogy „Veszélyes mértékűnek minősül az a zaj is, amelyre – jellegéből adódóan – határértéket nem lehet előírni, illetőleg a zajkeltés azonos körülmények között nem ismételhető, de érzékszervi észleléssel megállapíthatóan emberek nyugalmát jelentős mértékben zavarja.” Úgy vélem a mérőműszerek hiánya nem képezheti akadályát, hogy a rendőrség jogkörét, intézkedési jogosultságát gyakorolhassa, az említett MT rendelet ugyanis megfelelő alapot teremt erre.
A korábban leírtak értelmében és a rendőrség által alátámasztottan, a felvonulások a konkrét lakóterületen zavart okoznak a forgalomban, illetve, a forgalom biztonságát kedvezőtlenül érintik.
A közút kezelőjének intézkedési lehetőségét – mint arról korábban szó esett – az utak forgalomszabályozásáról és a közúti jelzések elhelyezéséről szóló 20/1984. (XII. 21.) KM rendelet alapozza meg.
A jogszabály 2. § (1) bekezdése értelmében „Az utak forgalmának szabályozása az út kezelőjének a feladata.” A rendelet 4. § (1) bekezdése szerint „Az utak forgalmát úgy kell szabályozni (a forgalmi rendet úgy kell kialakítani), hogy a közlekedés résztvevői biztonságosan, gyorsan és zavartalanul közlekedhessenek.”
Ezt a rendelkezést rögzíti az Úttv. is, amikor kimondja, hogy a közút kezelője köteles gondoskodni arról, hogy a közút a biztonságos közlekedésre alkalmas legyen. (Úttv. 34. § (1))
Az egységes közlekedési hatósági szervezet feladat- és hatásköréről szóló 231/1997. (XII. 12.) Korm. rendelet szerint a KKF és a területi felügyeletek figyelemmel kísérik a közutak és a közforgalom elől el nem zárt magánutak kezelői által kialakított forgalmi rendet, és ha a forgalom biztonsága vagy zavartalansága érdekében ez szükséges, kezdeményezik a forgalomszabályozás módosítását, a közlekedés biztonságát sértő vagy veszélyeztető helyzet megszüntetése érdekében a közút kezelőjét a forgalmi rend felülvizsgálatára kötelezhetik. (4.§) A jogszabály 5. §-a értelmében a Főfelügyelet figyelemmel kíséri és folyamatosan elemzi a közlekedés szabályozottságát, a közlekedésben résztvevők jogkövető magatartását és – indokolt esetben – a résztvevők bevonásával javaslatot tesz a szabályozás módosítására.
A jogszabályok lehetővé teszik a közlekedési hatóság számára, hogy a közút kezelőjét a forgalmi rend felülvizsgálatára kötelezze a közlekedés biztonságát sértő vagy veszélyeztető helyzet megszüntetése érdekében. A hivatkozott rendelkezések alapján a forgalomtechnikai intézkedések megvalósítása a közútkezelő hatáskörébe tartozik. A konkrét esetben indokolttá teheti a forgalmi rend felülvizsgálatát a közlekedés biztonságát sértő, illetve veszélyeztető helyzet ismétlődő jellege.
Végül meg kell említeni, hogy az Úttv. 37. § (1) bekezdése szerint „A közút területének nem közlekedési célú igénybevételéért – az úttesten kívül végzett közműépítési vagy fenntartási munka kivételével – igénybevételi díjat kell fizetni”. A (2) bekezdés értelmében, „Ha a közutat nem közlekedési célból a kezelő hozzájárulása nélkül, vagy a hozzájárulásban előírt feltételektől eltérően vették igénybe, a közlekedési hatóság – a közút kezelőjének kérelme alapján – az igénybe vevőt az eredeti állapot helyreállítására, a hozzájárulásban előírt feltételek betartására, illetve a közút állagának védelme és a forgalom biztonsága érdekében szükséges intézkedések megtételére kötelezheti, továbbá pótdíj fizetésére kötelezi.”
Az Ügyosztály válaszában arról tájékoztatott, hogy amennyiben a motorosok vonulása a közúton a KRESZ szabályok betartásával történik, ahhoz engedélyt kérni nem kell, hiszen a közlekedés résztvevőiként, szabályosan haladva jogukban áll részt venni a forgalomban, a kijelölt várakozóhelyeken pedig közterület-használati engedély nélkül is ott tartózkodhatnak. Ha tehát a bizonyos számú ember motorkerékpárokon a közúti közlekedésre, a járművekre, és azok vezetőire vonatkozó jogszabályokat és előírásokat betartva csoportosan közlekedne, és ez a közút rendeltetésszerű használatának minősül, egyéb (pl. közterület-használati) engedély nem kell hozzá. 
A konkrét esetben megállapítást nyert, hogy rendeltetésszerű közút használatról nem lehet beszélni – ld. a fel- és levonulások a közút forgalmának biztonságát valamilyen módon kedvezőtlenül érintik, a videofilm-felvétel szerint pedig a levonulások mindkét sáv elfoglalásával történnek. Az összejövetelekhez ezért a közút kezelőjének hozzájárulását – engedélyét – kellene beszerezni. Ugyanakkor az említett szabályt a konkrét esetre nem lehet alkalmazni, hiszen a rendőrség által adott válasz szerint az összejöveteleknek nincs meghatározható szervezője, így gondot okoz a felelősségre vonás kérdése. Az ombudsman eszközei nem alkalmasak annak vizsgálatára, hogy valóban van-e, vagy nincs rendezője az eseményeknek.

Ajánlás, kezdeményezések, javaslatok, figyelemfelhívások
1. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 20. §-ának (1) bekezdése alapján felkérem az illetékes környezetvédelmi, természetvédelemi és vízügyi felügyelőség igazgatóját, hogy a közlekedési eredetű környezetterhelési problémák kapcsán biztosított hatáskörében – a levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm rendelet 13. §-a, illetve a zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet 25. §-a alapján – a szakmailag indokolt intézkedéseket tegye meg. 
2. Felkérem a Budapesti Rendőrfőkapitányt, hogy tegyen meg mindent annak érdekében, hogy a rendőrség illetékes szervei a jövőben is rendszeresen ellenőrizzék a tiltó táblák érvényesülését.
3. Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem, hogy az Ügyosztály – a Környezetvédelmi és kereskedelmi és Turisztikai Ügyosztályok bevonásával – figyelemmel a panaszosok jogos, az éjszakai pihenésükhöz kapcsolható érdekeikre, fontolja meg a kint lévő „autóbusszal behajtani tilos” jelzőtáblák alatti kiegészítő táblákon feltüntetett időkorlátozás módosítását úgy, hogy a tiltó táblákon rendelt időbeli korlát jobban közelítsen az ott élők jogos érdekeihez.
4. Obtv. 25. §-a alapján javaslom a Gazdasági- és Közlekedési Miniszternek, hogy a belügyminiszterrel közösen vizsgálja meg, hogy lehetséges-e olyan szabályozás, mely a volumenében és gyakoriságában is növekvő, szervezetten vagy spontán módon lezajló összejövetelek szabályozott formáját – összhangban az európai szabályozással – teremtené meg. Ezt követően állapítsa meg ennek szabályait (menetoszlopban motoron hányan, milyen feltételekkel közlekedhetnek együtt, milyen tényezők – meghatározott létszám, mért zajterhelés – fennállása esetén lehet az összejövetelt hatósági eszközzel szétoszlatni, stb.), mely alapján az érintett szervek intézkedéseket tehetnének.
5. Felkérem a Budapesti rendőrfőkapitányt, hogy a kerületi kapitányságokkal együttműködve, a jövőben is fordítson figyelmet a motoros találkozókkal kapcsolatos lakossági bejelentésekre, illetve a közlekedési szabályok betartatására, valamint a járművek forgalombiztonsági ellenőrzésére.
6. Felkérem a Budapesti rendőrfőkapitányt és a Fővárosi Közlekedési Felügyelet vezetőjét, hogy működjenek együtt a járművek (motorok) ellenőrzésében, és beosztottaik és munkatársaik a jövőben fokozott figyelmet fordítsanak a járművek által keltett zajhatás, illetve légszennyezés műszeres vizsgálatára a közúti forgalomban és az üzemben tartó telephelyén történő ellenőrzések alkalmával.
7. Felkérem a Közlekedési Főfelügyelet vezetőjét, hogy munkatársai fordítsanak kiemelt figyelmet a technikai eszközökkel hangosabbá tett járművek – műszaki ellenőrzések keretében történő, az 5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet 14. §-a alkalmazásával – lehetőség szerinti kiszűrésére.
8. Felkérem a Fővárosi Önkormányzat Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztályát, hogy a lakók érdekeit képviselő I., és a XI. kerületi Önkormányzatok bevonásával, továbbá a – 213/1997. (XII. 12.) Korm rendelet által biztosított jogkörénél fogva – a Közlekedési Főfelügyelettel vizsgálják felül az érintett útszakaszok forgalmi rendjét, illetve fontolják meg, hogy közlekedésszervezésileg mit lehetne tenni (ld. építési beavatkozás, fekvő rendőr, tiltó tábla) a probléma hatékony kezelése érdekében.

Budapest, 2005. június 29.
Lenkovics Barnabás sk.

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Kiegészítő jelentése
az OBH 3226/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Juhász Orsolya
Az eljárás előzményei
A fenti ügyszámon folytatott eljárásom során a Gellérthegyen felduzzadt turistabusz forgalom mértékét, valamint a minden hónap első szombatján megrendezésre kerülő motoros találkozókat kifogásoló beadványt vizsgáltam. Az érintett szervektől beérkezett válaszok ismeretében az ügyben újabb vizsgálatot tartottam indokoltnak, mely ugyanakkor nem érintette az alapügy valamennyi vonatkozását.
I. A turistabuszokkal kapcsolatos sérelemmel kapcsoltban a jelentésben megállapítottam, hogy „Az idegenforgalom, illetve annak érdekei a köz javát is szolgáló olyan tevékenység, melynek fenntartása közérdek, emiatt az állampolgárokat fokozottabb tűrési kötelezettség terhelheti egy adott területen. Ennek megfelelően az autóbuszos idegenforgalom kizárása az érintett területről nem megvalósítható, Budapest egyik legvonzóbb turisztikai célpontja nem zárható el a nagyközönség elől.”
Az ügyben bár a közút kezelőjének – Budapest Főváros Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztály Forgalomtechnikai Alosztályának (a továbbiakban: Ügyosztály) –, a forgalmi rend alakításával kapcsolatos intézkedését – megfelelőnek tartottam, utaltam arra, hogy a bevezetett forgalomkorlátozás esetleges további szigorítását indokolttá teheti, hogy jelenleg nincs biztosítva az ott élők éjszakai pihenése. Hangsúlyoztam, hogy annak megítélése, hogy a jelenlegi tábla biztosítja-e az ott élők tulajdonhoz, illetve az egészséges környezethez való jogát, a közút kezelője által elvégzett forgalomszámlálással ítélhető meg.
Utaltam továbbá arra is, a panaszos által kifogásolt zaj, illetve levegőszennyezéssel kapcsolatos kifogás a környezeti hatóság által elvégzett vizsgálat lefolytatása után értékelhető.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy „a Gellérthegyen lakóknak az Alkotmányban biztosított egészséges környezethez fűződő alapvető emberi joguk – a megnövekedett járműforgalom miatt – csorbul, de nem jobban, mint a többi nagyvárosokban élőké.”
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása érdekében felkértem az illetékes környezetvédelmi, természetvédelemi és vízügyi felügyelőség igazgatóját, hogy a közlekedési eredetű környezetterhelési problémák kapcsán biztosított hatáskörében a szakmailag indokolt intézkedéseket tegye meg, továbbá kezdeményeztem azt is, hogy az Ügyosztály figyelemmel a panaszosok jogos, az éjszakai pihenésükhöz kapcsolható érdekeikre, fontolja meg a kint lévő „autóbusszal behajtani tilos” jelzőtáblák alatti kiegészítő táblákon feltüntetett időkorlátozás módosítását úgy, hogy a tiltó táblákon rendelt időbeli korlát jobban közelítsen az ottélők jogos érdekeihez.
II. A havi rendszerességű gellérthegyi „motoros összejövetelek” által indukált  kifogások vizsgálata kapcsán a jelentés – többek között – megállapította, hogy „A konkrét helyen ugyanakkor a panaszos életfeltételeit és ingatlanának rendeltetésszerű használatát jelentős mértékben akadályozhatják a kifogásolt „találkozók”. Álláspontom szerint a konkrét, idegenforgalmilag frekventált területen nem szabad sem engedélyezett, sem spontán módon motoros találkozókat tartani.”
A jelentés utalt arra is, hogy „tény ugyanakkor, hogy a motorosok spontán összejöveteleit, illetve konvojban történő vonulásukat rendőrhatósági eszközök alkalmazásával nem lehet megakadályozni. Ez az eredménytelenség (kudarc) – hogy a rendőrség eljárásai önmagukban nem járhattak eredménnyel és a találkozókra továbbra is sor kerülhet – nem a rendőrség mulasztásában rejlik. Mind az egészséges környezethez, mind az épített környezethez és mind a tulajdonhoz való alkotmányos jogok védelme szempontjából az alkotmányos visszásság közvetlen veszélyét az idézheti elő, hogy a hatóság nincs abban a helyzetben, hogy az alkotmányos alapjogok érvényesülését a gyakorlatban garantálhassa. Ennek oka a spontán módon zajló motoros összejövetellel – mint új társadalmi jelenséggel – kapcsolatos szabályozás nem megfelelőségében rejlik.”
Végül a jelentés hangsúlyozta, hogy „Mind az egyes, mind  a csoportosan közlekedő motorok által okozott környezeti terhelés – ha csak rövid idejű is – jellegéből eredően jelentős lehet (ld. gyakori jelenség, hogy technikai segédeszközökkel járműveiket még hangosabbá teszik), ezért külön vizsgáltam, hogy a motorok okozta környezeti zaj- és levegőterhelés miatt mely hatóságok járhatnának el.”
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása érdekében – egyebek mellett – javasoltam a Gazdasági- és Közlekedési Miniszternek, hogy a Belügyminiszterrel közösen vizsgálja meg, hogy lehetséges-e olyan szabályozás, mely a vulumenében és gyakoriságában is növekvő, szervezetten vagy spontán módon lezajló összejövetelek szabályozott formáját – összhangban az európai szabályozással – teremtené meg. Ezt követően állapítsa meg ennek szabályait. Felkértem továbbá a Budapesti rendőrfőkapitányt, hogy a kerületi kapitányságokkal együttműködve, a jövőben is fordítson figyelmet a motoros találkozókkal kapcsolatos lakossági bejelentésekre, illetve a közlekedési szabályok betartatására, valamint a járművek forgalombiztonsági ellenőrzésére.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
I. A Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatója (a továbbiakban: Felügyelőség) arról tájékoztatott, hogy a Felügyelőség közlekedési zajmérést rendelt el a turistabuszok forgalmi zajának megállapítása érdekében a Felügyelőség Környezetvédelmi Mérőállomásától. A mérési dokumentáció nem áll a rendelkezésemre. A Felügyelőség utalt arra, hogy „a zajmérési eredményektől függően teszi meg a hatáskör szerinti intézkedést”.
A turistabuszok okozta levegőszennyezéssel kapcsolatban – a rendelkezésemre álló iratok szerint – a Felügyelőség az Ügyosztály által végeztetett levegőtisztaság-védelmi mérések eredményét nem ismeri. Ezért válaszában kitért arra, hogy „Így nem bizonyított csak valószínűsíthető, hogy az ott közlekedő mozgó panaszolt és egyéb légszennyező források miatt a légszennyezettségi határértékek rendszeres és tartós túllépése következik be.”
Nem áll a rendelkezésemre olyan információ, miszerint a Felügyelőség a turistabuszok okozta panaszok miatt műszeres levegőszennyezettségi mérést végzett volna.
A Főpolgármester válaszában közölte, hogy „A Bizottság legutóbbi ülése (2004. március 10.) óta nem tartotta indokoltnak azt, hogy határozatát módosítsa, ezért nem látom annak a lehetőségét, hogy a behajtási tilalmat jelző táblák alatti kiegészítő táblákon megjelölt időbeli korlátozást az Ügyosztály módosítsa.”
Megállapítható, hogy jelenleg nem ítélhető meg – mérési eredmények hiányában –, hogy a panaszosok által sérelmezett zaj, illetve levegőszennyezéssel kapcsolatos kifogás megalapozott-e, ezek a környezeti hatóság által elvégzett vizsgálatok lefolytatása után válnak értékelhetővé.
Mint arra az alapjelentésemben utaltam, a bevezetett forgalomkorlátozás esetleges további szigorítását indokolttá teheti, hogy jelenleg nincs biztosítva az ott élők pihenéshez való joga. A Főpolgármestertől érkezett válasz nem cáfolta a panaszosok azon sérelmét, hogy a turistabuszok zavarják őket az éjszakai pihenésükben.
Jelentésemben kifejtettem, hogy „Az Alkotmánybíróság az alapjogi korlátozás alkotmányosságának megítélése során, mint módszert a szükségességi-arányossági tesztet alkalmazza. A korlátozás szükségességi okaként más alapjog, vagy alkotmányos érték védelme szolgálhat. Szerkezetét tekintve a tulajdonjog esetében is ez a módszer irányadó azzal, hogy míg más alapjognál általában nem, a tulajdonjognál az Alkotmánybíróság a korlátozás „szükségességi okaként” elfogadja a közérdeket is. A tulajdonhoz való jog korlátozását az egyszerű közérdek is indokolhatja tehát, feltéve, hogy a korlátozás nem aránytalan.”
Úgy vélem, a Gellérthegyen élőknek a tulajdonjogukhoz kapcsolódó, a turizmus indukálta közérdekből eredő – szükséges – tűrési kötelezettségük a bevezetett forgalomkorlátozás további szigorításával hozható arányba, a tulajdonjog tartalmát adó „zavartalan használat” alapelve ekképpen biztosítható. A szigorítás indokoltságának elvetésére vonatkozó főpolgármesteri válasz pedig számomra csak akkor válna elfogadhatóvá, ha azt objektív – a frekventált nyári hónapokban végzett – forgalomszámlálási adatok támasztanák alá.
II. Az alapjelentésemben utaltam arra, hogy a Budapesti Rendőr-főkapitány megkeresésemre kifejtette, hogy „A motoros találkozó a rendőrség véleménye szerint jellegénél fogva nem tartozik a gyülekezésről szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gyt.) hatálya alá, hiszen a jogszabály 3. § c.) pontja szerint, hatálya nem terjed ki kulturális és sportrendezvényekre. A motoros találkozó nem véleménynyilvánító összejövetel (hasonlóan a fővárosban megrendezett gépjárművekkel végrehajtott, ám nem véleménynyilvánító rendezvényekhez), így ezen rendezvények a Főkapitány véleménye szerint bejelentési kötelezettség alá nem esnek. A Főkapitány álláspontja szerint „amennyiben a rendezvény megtartásához területfoglalási engedély kell, a konkrét esetben további problémát jelent az a körülmény, hogy a megmozdulás nem szervezett, annak felelőse, szervezője nincs, így sem egy előzetes egyeztetést lefolytatni, sem egy esetleges felelősségre vonást alkalmazni nincs kivel.”
Jeleznem kell, hogy a jelentés készítése óta birtokomba juttatott iratok szerint 2005. májusától a Motorblokk Sportegyesület – a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gytv.) előírásai alapján – a felvonulásokat a Gytv. hatálya alá tartozó demonstratív felvonulásként szervezi, és azt a Budapesti Rendőr-főkapitányságnak bejelenti. Ezekre tehát mára jellemzően nem spontán módon kerül sor. 
Hangsúlyoznom kell, hogy vizsgálatom célját ez a körülmény nem érinti, valamint ennek megítélése nem tárgya vizsgálatomnak. (Megjegyzem, hogy már magában az alapjelentésemben utaltam arra – amikor is az érintett szervek által Hivatalomba juttatott iratok szerint az „összejövetelekre” még spontán módon került sor –, hogy „Álláspontom szerint a konkrét, idegenforgalmilag frekventált területen nem szabad sem engedélyezett, sem spontán módon motoros találkozókat tartani.”)
Tény ugyanakkor, hogy a bejelentett (engedélyezett) rendezvény is lehet zavaró, a zavarás mértéke ugyanis nem a bejelentés függvénye. Az is leszögezhető, hogy az „ún. motoros összejövetel”, sajátos érdeklődési kör és értékrend szerint szerveződő laza társadalmi szervezet, melyet a résztvevők többnyire önmaguk és egymás szórakoztatása céljából szerveznek. E „jelenség” jogalkalmazás általi megítélésnek nehézségét az okozhatja, hogy az „alapjogviszony” jogi értelmezése a konkrét ügyben problematikus, illetve az „új életviszonyra” nincs kifejezetten rászabva jogi szabályozás. 
Hangsúlyozni kívánom, hogy ha az összejövetlen részvevők közterületet vesznek igénybe, akkor a közterületi rendezvények engedélyezésre vonatkozó szabályokat is alkalmazni kell rájuk. Egy korábbi jelentésemben – OBH 3071/2003. sz. – megállapítottam, hogy „Szabadtéri rendezvények tartásához nem elegendő egy viszonylag nagyobb beépítetlen terület, tekintettel kell lenni a lakókörnyezet érdekeire is. A helyszín gondos kiválasztásával megelőzhetőek a lakossági panaszok.”
Vizsgálatom tárgyát – a fentiek szem előtt tartásával – továbbra is az képezte, hogy a hozzám forduló panaszosoknak, az alkotmányban biztosított egészséges környezethez való joguk sérül-e, az előadott környezeti elemeket érintő kifogásaik meglapozottak-e vagy sem, amennyiben igen, ez mely közigazgatási szerv intézkedésével orvosolható, illetve orvosolandó.
A Budapesti Rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy a vizsgálati jelentést az érintett rendőri szervek – BRFK I. kerületi és BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság – vezetőihez eljuttatta a felkérésemnek megfelelő ellenőrzések, valamint intézkedések végrehajtása céljából.
A Felügyelőség a jelentés után közlekedési zajmérést rendelt el a Felügyelőség Környezetvédelmi Mérőállomásától, amelyben a motoros találkozó forgalmi zajának és az egyéb közlekedés zajának különválasztását kérték. 
A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 31. § (1) bekezdése szerint „a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy káros hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.”
A törvény II. fejezetében, a környezeti elemek védelméről szólva a zaj és rezgés elleni védelem alapelveit is lefekteti. Eszerint „a környezeti elemek védelme, továbbá a környezetet veszélyeztető hatások elleni védelem érdekében – az e törvényben meghatározottak szerint – igénybevételi, kibocsátási, valamint szennyezettségi határértékeket kell megállapítani.”
A zajterhelés nem más, mint egy terület igénybevetettségi mutatója, azt fejezi ki, hogy egy adott területen mekkora környezetkárosító hatást fejt ki a környezeti zaj. A környezetvédelmi törvény általános szabályát a zaj és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet részletezi. Eszerint az egyes különböző rendeletetésű területek meghatározott pontjain érvényes megengedett zajterhelési határértékeket külön jogszabály állapítja meg. E külön jogszabályok sorában a legfontosabb rendelkezéseket a zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 8/2002. (III. 22) KöM-EüM együttes rendelet tartalmazza. Ez a rendelet 3 zajtípusra – így közlekedéstől származó zajtípusra is – állapít meg terhelési határértékeket annak függvényében, hogy az adott terület milyen kategóriába tartozik, illetve, hogy melyik napszakba következik be a zajterhelés.
Rendelkezésemre áll a 2005. október 17-én – a Felügyelőség Környezetvédelmi Laboratóriuma által – készített vizsgálati jegyzőkönyv a Bp. I. Sánc utca- Szirtes út motoros találkozó miatti közlekedési zajvizsgálatról. Eszerint „A közlekedési zajvizsgálatok eredménye: A motoros találkozóra egyenként érkező motorok zaja az egyéb forgalmi zajtól nem volt elkülöníthető. A motorosok elvonulásakor 17. 00-17.05  között a zaj egyenértékű A-hangnyomásszintje 90,8 dB, hatásideje 5 perc, ebből a nappali 16 órára vonatkozó mértékadó A-hangnyomásszint 68,0 dB. A megengedett egyenértékű A-hangnyomásszinteket a 8/2002. (III. 22.) KöM-EüM számú rendelet 3. szám melléklete tartalmazza. A vizsgált útszakasz környezete gyűjtő út mentén kisvárosias lakóterület, ezért a megengedett egyenértékű A-hangnyomásszint nappal 60 dB, éjjel 50 dB”.
A Felügyelőség tehát az egyes területen megengedhető zaj mértéke oldaláról zajterhelési határértékeket meghaladó eredményre jutott, mely következtében megállapítható, hogy a Gellérthegyen élőknek az egészséges környezethez való joga a felvonulások következtében sérül.
A Felügyelőség a fentieken túl arról is tájékoztatott, hogy „a Motorblokk Sportegyesület vonulásos rendezvényének zaja tekintetében a kerületi jegyző gyakorolja az elsőfokú környezetvédelmi hatósági jogkört (TEÁOR 91 és 92).”
A Gazdasági és Közlekedési Minisztérium és a Belügyminisztérium szakemberei a jelentéssel kapcsolatban együttesen adták meg a témát átfogó, magas szintű szakmai válaszukat. Ebben kitértek arra is, hogy a rendezvények által, az érintett közút környezetében élőket érő zavaró hatások csökkentésére milyen intézkedésekkel, jogi szabályozással kerülhet sor.
A két miniszter által adott válasz – egyebek mellett – utalt arra, hogy „… e rendezvények esetében, amennyiben a közúton (annak bármely részén) kerülnek megrendezésre azt kell eldönteni, hogy az igénybevételt a közút rendeltetésszerű használatának lehet-e tekinteni.
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (Kkt.) 36. §-a rendezvény megtartását csak az esetben köti a közút kezelőjének előzetes hozzájárulásához, ha ez a közút nem közlekedési célú elfoglalásával jár. A közutak igazgatásáról szóló 19/1994. (V.31.) KHVM rendelet 6. § (3) bekezdése szerint: A közút kezelője a hozzájárulást megtagadja, ha a tervezett igénybevétel a közút állagának jelentős romlásával, a közúti forgalom biztonságának súlyos sérelmével vagy veszélyeztetésével járna, és az az igénybevétel feltételeinek meghatározásával sem hárítható el, továbbá ha az igénybevétel a közútkezelő fenntartási, üzemeltetési feladatainak ellátását vagy hálózatfejlesztési és korszerűsítési terveinek, programjainak végrehajtását veszélyezteti.
A bemutatott rendelkezésekből következően a közút kezelőjének hatásköre eldönteni, hogy a motorkerékpáros rendezvény megtartásához - amely a közút bármely részét (várakozó hely igénybevétele, úttesten történő közlekedés) érintheti - szükséges-e a hozzájárulása, illetőleg a hozzájárulást megadja, vagy megtagadja. Amennyiben a rendezvény megtartásához – a közút kezelője szerint – előzetes hozzájárulására lett volna szükség, de ennek nem tettek eleget, a Kkt. 37. § (2) bekezdésében foglaltak szerint:
„(2) Ha a közutat nem közlekedési célból a kezelő hozzájárulása nélkül, vagy a hozzájárulásban előírt feltételektől eltérően vették igénybe, a közlekedési hatóság – a közút kezelőjének kérelme alapján – az igénybe vevőt az eredeti állapot helyreállítására, a hozzájárulásban előírt feltételek betartására, illetve a közút állagának védelme és a forgalom biztonsága érdekében szükséges intézkedések megtételére kötelezheti, továbbá pótdíj fizetésére kötelezi.”
A miniszterektől érkezett válasz szerint „a csoportosan közlekedő motorkerékpárok által együttesen keltett zaj (rezgés) mértéke zavarhatja a közút környezetében élők nyugalmát, ez más járműfajták csoportos közlekedése esetében is előfordulhat. A nagy forgalmú közutak esetében ez a zavarás – csoportos közlekedés nélkül is – jelentkezik”.
A válasz részletesen bemutatatta, hogy a motorkerékpáros rendezvények által, az érintett közút környezetében élőket érő zavaró hatások csökkentésére milyen intézkedésekkel, jogi szabályozással kerülhet sor a hatályos szabályozásokból eredően. Így: „a közút kezelőjének lehetősége van az általa kijelölt várakozó helyek (parkolók) igénybevételét szabályozni. Ennek megfelelően, a Gellérthegyen kialakított „nagy parkolóban” a személygépkocsik, tehergépkocsik és autóbuszok által együttesen igénybe vehető várakozó helyeket, valamint a motorkerékpárok által igénybe vehető várakozó helyeket külön indokolt kijelölni a KRESZ 17. § e) pontjában foglaltak szerint. A motorkerékpárok számára fenntartott várakozó helyet úgy kell kijelölni, hogy csak az oda látogatók igényeinek kielégítésére elegendő számú várakozó hely legyen kialakítva,
- a közút kezelőjének lehetősége van az általa kezelt közutakon a járművek behajtását korlátozni. Ennek megfelelően a Gellérthegyre felvezető utakon a motorkerékpárral történő behajtást - a KRESZ 14. § (1) bekezdés p) pontjában meghatározott jelzőtábla alkalmazásával - a közút kezelője a szükséges mértékben (napszakhoz kötötten is) korlátozhatja,
- a közút nem közlekedési célú elfoglalásával járó rendezvényeken résztvevő járművek vezetőire is vonatkozik a – Kkt. 36. §-ában és a közutak igazgatásáról szóló 19/1994. (V. 31.) KHVM rendelet 6. § (3) bekezdésében meghatározott – közút-kezelői hozzájárulás megszerzési kötelezettség, ennek elmulasztójával szemben az SzR 60 §-a alapján szabálysértési eljárás lefolytatására lehetőség van,
- a helyi önkormányzatok és szerveik, a közigazgatási hivatalok, valamint az egyes centrális alárendeltségű szervek feladat- és hatásköreiről szóló 1991. évi XX. törvény 85. §-a (1) bekezdésének e) pontja értelmében a települési önkormányzat képviselőtestületének feladat- és hatáskörébe tartozik a helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályok megállapítása. Figyelemmel a 937/B/2000. AB határozat indokolásában foglaltakra is, lehetőség van – önkormányzati szinten – egy olyan szabályozás megalkotására, amely a zajkeltő, figyelem-felhívási vagy egyéb célból kifejtett tevékenységet (pl. motorok dallamkürtös felvonulása) bizonyos idő intervallumban tiltja, vagy korlátozza”.
A fentieken túl az együttes levél kitért arra is, hogy „a KRESZ módosításával meg kell határozni a zárt csoportban haladó járművek közlekedésére vonatkozó – az általános szabályokat kiegészítő – rendelkezéseket, melyekhez szabálysértési tényállások is kapcsolhatóak.” A motorkerékpáros összejövetelek feloszlatására vonatkozó központi szabályozás megalkotására, alapvetően alkotmányos alapjogokra figyelemmel ugyanakkor a szakértők nem látnak lehetőségek. Ennek indokaként kifejtették, hogy „Az összejövetel résztvevőjét, amennyiben valamilyen szabálysértést követ el és ezt ennek abbahagyására történő felszólítás után is folytatja, illetőleg ha vele szemben az eljárás azonnal lefolytatható, a rendőr a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 33. §-a (2) bekezdésének f) pontja alapján, a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja. Nagyszámú jogsértő esetén azonban ennek végrehajtása jelentős nehézséggel jár, ezért arra csak végső esetben kerülhet sor”.
Végül meg kell említenem, hogy a válasz tartalmazza, hogy „a rendőrség a rendelkezésére álló eszközökkel mindent elkövetett a probléma kezelésére, illetve az esemény szabályozott keretek közötti tartására, azonban kizárólag rendőri eszközökkel azt nem lehet megoldani. Ezért szükség van más hatóságok – a helyi igények figyelembevételével a közút kezelője részéről is – a jogszabályok által biztosított intézkedések megtételére. Az összejövetel az érintett hatóságok, szervezetek szoros együttműködése esetén a hatályos jogi keretek között alapvetően kezelhető. A közutak kezelői, illetve a helyi önkormányzatok saját hatáskörükben eljárva befolyásolni, korlátozni képesek az események megtartását.”

Kezdeményezések, javaslatok
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján ismét kezdeményezem, hogy az Ügyosztály – a Környezetvédelmi, Kereskedelmi és Turisztikai Ügyosztályok bevonásával – tekintettel a Gellérthegyen élőknek a tulajdonhoz való alapvető jogukból eredő, jogos, az éjszakai pihenésükhöz kapcsolható érdekeikre, – a következő nyári időszakban végzett – forgalomszámlálás után, fontolja meg a kint lévő korlátozó táblának a további szigorítását.
Felkérem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség Igazgatóját, hogy a mérési eredmények kiértékelését követően kialakított szakmai álláspontjáról tájékoztasson, illetve szükség esetén – amennyiben rendelkezésére állnak a turistabuszok által okozta zaj és levegőszennyezettségi mérési eredmények, illetve ezekből arra a következtetésre jut, hogy határértéket meghaladó terhelés (környezetszennyezés) állapítható meg – tegye meg a szükséges, hatáskörébe tartozó intézkedéseket, vagy azok megtételét a hatáskörrel rendelkező szervnél kezdeményezze. Kérem továbbá, hogy a mérések eredményeit tárja a közút kezelője elé is.
Figyelemmel arra is, hogy a környezetvédelmi hatóság vizsgálata alapján megállapítható, hogy a Gellérthegyen élők zavarása megvalósul, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem, hogy a Főpolgármester, a XI. kerületi valamint az I. kerületi polgármesterek – a jegyzők bevonásával – a motoros összejövetelekkel kapcsolatban, a problémára megoldási lehetőségeket tartalmazó együttes miniszteri levélben foglaltakat tárják az azokkal kapcsoltban érintett szervek elé, és együttesen hajtsák végre az abban rögzítetteket (ld. parkolók igénybevételének szabályozása, közutakon a járművek behajtásának szabályozása, helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályok megállapítása stb.).
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem, hogy az I. és XI. kerületi önkormányzatok jegyzői – mint az elsőfokú környezetvédelmi hatáskört gyakorló szervek – egymással és képviselő testületeikkel is együttműködve tárják fel a rendezvények által indukált zajterhelés kezelésében intézkedési lehetőségeiket, és a helyi közakaratot is figyelembe véve hatáskörükben járjanak el.

Budapest, 2005. november 21.

Lenkovics Barnabás sk.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Kiegészítő jelentése
az OBH 3226/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Juhász Orsolya
Az eljárás előzményei
A fenti ügyszámon folytatott eljárásom során a Gellérthegyen felduzzadt turistabusz forgalom mértékét, valamint a minden hónap első szombatján megrendezésre kerülő motoros találkozókat kifogásoló beadványt vizsgáltam. Az érintett szervektől beérkezett válaszok ismeretében az ügyben újabb vizsgálatot tartottam indokoltnak, mely ugyanakkor nem érintette az alapügy valamennyi vonatkozását.
I. A turistabuszokkal kapcsolatos sérelemmel kapcsoltban a jelentésben megállapítottam, hogy „Az idegenforgalom, illetve annak érdekei a köz javát is szolgáló olyan tevékenység, melynek fenntartása közérdek, emiatt az állampolgárokat fokozottabb tűrési kötelezettség terhelheti egy adott területen. Ennek megfelelően az autóbuszos idegenforgalom kizárása az érintett területről nem megvalósítható, Budapest egyik legvonzóbb turisztikai célpontja nem zárható el a nagyközönség elől.”
Az ügyben bár a közút kezelőjének – Budapest Főváros Főpolgármesteri Hivatal Közlekedési Ügyosztály Forgalomtechnikai Alosztályának (a továbbiakban: Ügyosztály) –, a forgalmi rend alakításával kapcsolatos intézkedését – megfelelőnek tartottam, utaltam arra, hogy a bevezetett forgalomkorlátozás esetleges további szigorítását indokolttá teheti, hogy jelenleg nincs biztosítva az ott élők éjszakai pihenése. Hangsúlyoztam, hogy annak megítélése, hogy a jelenlegi tábla biztosítja-e az ott élők tulajdonhoz, illetve az egészséges környezethez való jogát, a közút kezelője által elvégzett forgalomszámlálással ítélhető meg.
Utaltam továbbá arra is, a panaszos által kifogásolt zaj, illetve levegőszennyezéssel kapcsolatos kifogás a környezeti hatóság által elvégzett vizsgálat lefolytatása után értékelhető.
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy „a Gellérthegyen lakóknak az Alkotmányban biztosított egészséges környezethez fűződő alapvető emberi joguk – a megnövekedett járműforgalom miatt – csorbul, de nem jobban, mint a többi nagyvárosokban élőké.”
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása érdekében felkértem az illetékes környezetvédelmi, természetvédelemi és vízügyi felügyelőség igazgatóját, hogy a közlekedési eredetű környezetterhelési problémák kapcsán biztosított hatáskörében a szakmailag indokolt intézkedéseket tegye meg, továbbá kezdeményeztem azt is, hogy az Ügyosztály figyelemmel a panaszosok jogos, az éjszakai pihenésükhöz kapcsolható érdekeikre, fontolja meg a kint lévő „autóbusszal behajtani tilos” jelzőtáblák alatti kiegészítő táblákon feltüntetett időkorlátozás módosítását úgy, hogy a tiltó táblákon rendelt időbeli korlát jobban közelítsen az ottélők jogos érdekeihez.
II. A havi rendszerességű gellérthegyi „motoros összejövetelek” által indukált  kifogások vizsgálata kapcsán a jelentés – többek között – megállapította, hogy „A konkrét helyen ugyanakkor a panaszos életfeltételeit és ingatlanának rendeltetésszerű használatát jelentős mértékben akadályozhatják a kifogásolt „találkozók”. Álláspontom szerint a konkrét, idegenforgalmilag frekventált területen nem szabad sem engedélyezett, sem spontán módon motoros találkozókat tartani.”
A jelentés utalt arra is, hogy „tény ugyanakkor, hogy a motorosok spontán összejöveteleit, illetve konvojban történő vonulásukat rendőrhatósági eszközök alkalmazásával nem lehet megakadályozni. Ez az eredménytelenség (kudarc) – hogy a rendőrség eljárásai önmagukban nem járhattak eredménnyel és a találkozókra továbbra is sor kerülhet – nem a rendőrség mulasztásában rejlik. Mind az egészséges környezethez, mind az épített környezethez és mind a tulajdonhoz való alkotmányos jogok védelme szempontjából az alkotmányos visszásság közvetlen veszélyét az idézheti elő, hogy a hatóság nincs abban a helyzetben, hogy az alkotmányos alapjogok érvényesülését a gyakorlatban garantálhassa. Ennek oka a spontán módon zajló motoros összejövetellel – mint új társadalmi jelenséggel – kapcsolatos szabályozás nem megfelelőségében rejlik.”
Végül a jelentés hangsúlyozta, hogy „Mind az egyes, mind  a csoportosan közlekedő motorok által okozott környezeti terhelés – ha csak rövid idejű is – jellegéből eredően jelentős lehet (ld. gyakori jelenség, hogy technikai segédeszközökkel járműveiket még hangosabbá teszik), ezért külön vizsgáltam, hogy a motorok okozta környezeti zaj- és levegőterhelés miatt mely hatóságok járhatnának el.”
A feltárt alkotmányos joggal összefüggő visszásság orvoslása érdekében – egyebek mellett – javasoltam a Gazdasági- és Közlekedési Miniszternek, hogy a Belügyminiszterrel közösen vizsgálja meg, hogy lehetséges-e olyan szabályozás, mely a vulumenében és gyakoriságában is növekvő, szervezetten vagy spontán módon lezajló összejövetelek szabályozott formáját – összhangban az európai szabályozással – teremtené meg. Ezt követően állapítsa meg ennek szabályait. Felkértem továbbá a Budapesti rendőrfőkapitányt, hogy a kerületi kapitányságokkal együttműködve, a jövőben is fordítson figyelmet a motoros találkozókkal kapcsolatos lakossági bejelentésekre, illetve a közlekedési szabályok betartatására, valamint a járművek forgalombiztonsági ellenőrzésére.

Megállapított tényállás és a vizsgálat megállapításai
I. A Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség igazgatója (a továbbiakban: Felügyelőség) arról tájékoztatott, hogy a Felügyelőség közlekedési zajmérést rendelt el a turistabuszok forgalmi zajának megállapítása érdekében a Felügyelőség Környezetvédelmi Mérőállomásától. A mérési dokumentáció nem áll a rendelkezésemre. A Felügyelőség utalt arra, hogy „a zajmérési eredményektől függően teszi meg a hatáskör szerinti intézkedést”.
A turistabuszok okozta levegőszennyezéssel kapcsolatban – a rendelkezésemre álló iratok szerint – a Felügyelőség az Ügyosztály által végeztetett levegőtisztaság-védelmi mérések eredményét nem ismeri. Ezért válaszában kitért arra, hogy „Így nem bizonyított csak valószínűsíthető, hogy az ott közlekedő mozgó panaszolt és egyéb légszennyező források miatt a légszennyezettségi határértékek rendszeres és tartós túllépése következik be.”
Nem áll a rendelkezésemre olyan információ, miszerint a Felügyelőség a turistabuszok okozta panaszok miatt műszeres levegőszennyezettségi mérést végzett volna. 
A Főpolgármester válaszában közölte, hogy „A Bizottság legutóbbi ülése (2004. március 10.) óta nem tartotta indokoltnak azt, hogy határozatát módosítsa, ezért nem látom annak a lehetőségét, hogy a behajtási tilalmat jelző táblák alatti kiegészítő táblákon megjelölt időbeli korlátozást az Ügyosztály módosítsa.”
Megállapítható, hogy jelenleg nem ítélhető meg – mérési eredmények hiányában –, hogy a panaszosok által sérelmezett zaj, illetve levegőszennyezéssel kapcsolatos kifogás megalapozott-e, ezek a környezeti hatóság által elvégzett vizsgálatok lefolytatása után válnak értékelhetővé.
Mint arra az alapjelentésemben utaltam, a bevezetett forgalomkorlátozás esetleges további szigorítását indokolttá teheti, hogy jelenleg nincs biztosítva az ott élők pihenéshez való joga. A Főpolgármestertől érkezett válasz nem cáfolta a panaszosok azon sérelmét, hogy a turistabuszok zavarják őket az éjszakai pihenésükben.
Jelentésemben kifejtettem, hogy „Az Alkotmánybíróság az alapjogi korlátozás alkotmányosságának megítélése során, mint módszert a szükségességi-arányossági tesztet alkalmazza. A korlátozás szükségességi okaként más alapjog, vagy alkotmányos érték védelme szolgálhat. Szerkezetét tekintve a tulajdonjog esetében is ez a módszer irányadó azzal, hogy míg más alapjognál általában nem, a tulajdonjognál az Alkotmánybíróság a korlátozás „szükségességi okaként” elfogadja a közérdeket is. A tulajdonhoz való jog korlátozását az egyszerű közérdek is indokolhatja tehát, feltéve, hogy a korlátozás nem aránytalan.”
Úgy vélem, a Gellérthegyen élőknek a tulajdonjogukhoz kapcsolódó, a turizmus indukálta közérdekből eredő – szükséges – tűrési kötelezettségük a bevezetett forgalomkorlátozás további szigorításával hozható arányba, a tulajdonjog tartalmát adó „zavartalan használat” alapelve ekképpen biztosítható. A szigorítás indokoltságának elvetésére vonatkozó főpolgármesteri válasz pedig számomra csak akkor válna elfogadhatóvá, ha azt objektív – a frekventált nyári hónapokban végzett – forgalomszámlálási adatok támasztanák alá.
II. Az alapjelentésemben utaltam arra, hogy a Budapesti Rendőr-főkapitány megkeresésemre kifejtette, hogy „A motoros találkozó a rendőrség véleménye szerint jellegénél fogva nem tartozik a gyülekezésről szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gyt.) hatálya alá, hiszen a jogszabály 3. § c.) pontja szerint, hatálya nem terjed ki kulturális és sportrendezvényekre. A motoros találkozó nem véleménynyilvánító összejövetel (hasonlóan a fővárosban megrendezett gépjárművekkel végrehajtott, ám nem véleménynyilvánító rendezvényekhez), így ezen rendezvények a Főkapitány véleménye szerint bejelentési kötelezettség alá nem esnek. A Főkapitány álláspontja szerint „amennyiben a rendezvény megtartásához területfoglalási engedély kell, a konkrét esetben további problémát jelent az a körülmény, hogy a megmozdulás nem szervezett, annak felelőse, szervezője nincs, így sem egy előzetes egyeztetést lefolytatni, sem egy esetleges felelősségre vonást alkalmazni nincs kivel.”
Jeleznem kell, hogy a jelentés készítése óta birtokomba juttatott iratok szerint 2005. májusától a Motorblokk Sportegyesület – a gyülekezési jogról szóló 1989. évi III. törvény (a továbbiakban: Gytv.) előírásai alapján – a felvonulásokat a Gytv. hatálya alá tartozó demonstratív felvonulásként szervezi, és azt a Budapesti Rendőr-főkapitányságnak bejelenti. Ezekre tehát mára jellemzően nem spontán módon kerül sor. 
Hangsúlyoznom kell, hogy vizsgálatom célját ez a körülmény nem érinti, valamint ennek megítélése nem tárgya vizsgálatomnak. (Megjegyzem, hogy már magában az alapjelentésemben utaltam arra – amikor is az érintett szervek által Hivatalomba juttatott iratok szerint az „összejövetelekre” még spontán módon került sor –, hogy „Álláspontom szerint a konkrét, idegenforgalmilag frekventált területen nem szabad sem engedélyezett, sem spontán módon motoros találkozókat tartani.”)
Tény ugyanakkor, hogy a bejelentett (engedélyezett) rendezvény is lehet zavaró, a zavarás mértéke ugyanis nem a bejelentés függvénye. Az is leszögezhető, hogy az „ún. motoros összejövetel”, sajátos érdeklődési kör és értékrend szerint szerveződő laza társadalmi szervezet, melyet a résztvevők többnyire önmaguk és egymás szórakoztatása céljából szerveznek. E „jelenség” jogalkalmazás általi megítélésnek nehézségét az okozhatja, hogy az „alapjogviszony” jogi értelmezése a konkrét ügyben problematikus, illetve az „új életviszonyra” nincs kifejezetten rászabva jogi szabályozás. 
Hangsúlyozni kívánom, hogy ha az összejövetlen részvevők közterületet vesznek igénybe, akkor a közterületi rendezvények engedélyezésre vonatkozó szabályokat is alkalmazni kell rájuk. Egy korábbi jelentésemben – OBH 3071/2003. sz. – megállapítottam, hogy „Szabadtéri rendezvények tartásához nem elegendő egy viszonylag nagyobb beépítetlen terület, tekintettel kell lenni a lakókörnyezet érdekeire is. A helyszín gondos kiválasztásával megelőzhetőek a lakossági panaszok.”
Vizsgálatom tárgyát – a fentiek szem előtt tartásával – továbbra is az képezte, hogy a hozzám forduló panaszosoknak, az alkotmányban biztosított egészséges környezethez való joguk sérül-e, az előadott környezeti elemeket érintő kifogásaik meglapozottak-e vagy sem, amennyiben igen, ez mely közigazgatási szerv intézkedésével orvosolható, illetve orvosolandó.
A Budapesti Rendőrfőkapitány arról tájékoztatott, hogy a vizsgálati jelentést az érintett rendőri szervek – BRFK I. kerületi és BRFK XI. kerületi Rendőrkapitányság – vezetőihez eljuttatta a felkérésemnek megfelelő ellenőrzések, valamint intézkedések végrehajtása céljából.
A Felügyelőség a jelentés után közlekedési zajmérést rendelt el a Felügyelőség Környezetvédelmi Mérőállomásától, amelyben a motoros találkozó forgalmi zajának és az egyéb közlekedés zajának különválasztását kérték. 
A környezet védelmének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 31. § (1) bekezdése szerint „a környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy káros hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.”
A törvény II. fejezetében, a környezeti elemek védelméről szólva a zaj és rezgés elleni védelem alapelveit is lefekteti. Eszerint „a környezeti elemek védelme, továbbá a környezetet veszélyeztető hatások elleni védelem érdekében – az e törvényben meghatározottak szerint – igénybevételi, kibocsátási, valamint szennyezettségi határértékeket kell megállapítani.”
A zajterhelés nem más, mint egy terület igénybevetettségi mutatója, azt fejezi ki, hogy egy adott területen mekkora környezetkárosító hatást fejt ki a környezeti zaj. A környezetvédelmi törvény általános szabályát a zaj és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet részletezi. Eszerint az egyes különböző rendeletetésű területek meghatározott pontjain érvényes megengedett zajterhelési határértékeket külön jogszabály állapítja meg. E külön jogszabályok sorában a legfontosabb rendelkezéseket a zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról szóló 8/2002. (III. 22) KöM-EüM együttes rendelet tartalmazza. Ez a rendelet 3 zajtípusra – így közlekedéstől származó zajtípusra is – állapít meg terhelési határértékeket annak függvényében, hogy az adott terület milyen kategóriába tartozik, illetve, hogy melyik napszakba következik be a zajterhelés.
Rendelkezésemre áll a 2005. október 17-én – a Felügyelőség Környezetvédelmi Laboratóriuma által – készített vizsgálati jegyzőkönyv a Bp. I. Sánc utca- Szirtes út motoros találkozó miatti közlekedési zajvizsgálatról. Eszerint „A közlekedési zajvizsgálatok eredménye: A motoros találkozóra egyenként érkező motorok zaja az egyéb forgalmi zajtól nem volt elkülöníthető. A motorosok elvonulásakor 17. 00-17.05  között a zaj egyenértékű A-hangnyomásszintje 90,8 dB, hatásideje 5 perc, ebből a nappali 16 órára vonatkozó mértékadó A-hangnyomásszint 68,0 dB. A megengedett egyenértékű A-hangnyomásszinteket a 8/2002. (III. 22.) KöM-EüM számú rendelet 3. szám melléklete tartalmazza. A vizsgált útszakasz környezete gyűjtő út mentén kisvárosias lakóterület, ezért a megengedett egyenértékű A-hangnyomásszint nappal 60 dB, éjjel 50 dB”.
A Felügyelőség tehát az egyes területen megengedhető zaj mértéke oldaláról zajterhelési határértékeket meghaladó eredményre jutott, mely következtében megállapítható, hogy a Gellérthegyen élőknek az egészséges környezethez való joga a felvonulások következtében sérül.
A Felügyelőség a fentieken túl arról is tájékoztatott, hogy „a Motorblokk Sportegyesület vonulásos rendezvényének zaja tekintetében a kerületi jegyző gyakorolja az elsőfokú környezetvédelmi hatósági jogkört (TEÁOR 91 és 92).”
A Gazdasági és Közlekedési Minisztérium és a Belügyminisztérium szakemberei a jelentéssel kapcsolatban együttesen adták meg a témát átfogó, magas szintű szakmai válaszukat. Ebben kitértek arra is, hogy a rendezvények által, az érintett közút környezetében élőket érő zavaró hatások csökkentésére milyen intézkedésekkel, jogi szabályozással kerülhet sor.
A két miniszter által adott válasz – egyebek mellett – utalt arra, hogy „… e rendezvények esetében, amennyiben a közúton (annak bármely részén) kerülnek megrendezésre azt kell eldönteni, hogy az igénybevételt a közút rendeltetésszerű használatának lehet-e tekinteni.
A közúti közlekedésről szóló 1988. évi I. törvény (Kkt.) 36. §-a rendezvény megtartását csak az esetben köti a közút kezelőjének előzetes hozzájárulásához, ha ez a közút nem közlekedési célú elfoglalásával jár. A közutak igazgatásáról szóló 19/1994. (V.31.) KHVM rendelet 6. § (3) bekezdése szerint: A közút kezelője a hozzájárulást megtagadja, ha a tervezett igénybevétel a közút állagának jelentős romlásával, a közúti forgalom biztonságának súlyos sérelmével vagy veszélyeztetésével járna, és az az igénybevétel feltételeinek meghatározásával sem hárítható el, továbbá ha az igénybevétel a közútkezelő fenntartási, üzemeltetési feladatainak ellátását vagy hálózatfejlesztési és korszerűsítési terveinek, programjainak végrehajtását veszélyezteti.
A bemutatott rendelkezésekből következően a közút kezelőjének hatásköre eldönteni, hogy a motorkerékpáros rendezvény megtartásához - amely a közút bármely részét (várakozó hely igénybevétele, úttesten történő közlekedés) érintheti - szükséges-e a hozzájárulása, illetőleg a hozzájárulást megadja, vagy megtagadja. Amennyiben a rendezvény megtartásához – a közút kezelője szerint – előzetes hozzájárulására lett volna szükség, de ennek nem tettek eleget, a Kkt. 37. § (2) bekezdésében foglaltak szerint:
„(2) Ha a közutat nem közlekedési célból a kezelő hozzájárulása nélkül, vagy a hozzájárulásban előírt feltételektől eltérően vették igénybe, a közlekedési hatóság – a közút kezelőjének kérelme alapján – az igénybe vevőt az eredeti állapot helyreállítására, a hozzájárulásban előírt feltételek betartására, illetve a közút állagának védelme és a forgalom biztonsága érdekében szükséges intézkedések megtételére kötelezheti, továbbá pótdíj fizetésére kötelezi.”
A miniszterektől érkezett válasz szerint „a csoportosan közlekedő motorkerékpárok által együttesen keltett zaj (rezgés) mértéke zavarhatja a közút környezetében élők nyugalmát, ez más járműfajták csoportos közlekedése esetében is előfordulhat. A nagy forgalmú közutak esetében ez a zavarás – csoportos közlekedés nélkül is – jelentkezik”.
A válasz részletesen bemutatatta, hogy a motorkerékpáros rendezvények által, az érintett közút környezetében élőket érő zavaró hatások csökkentésére milyen intézkedésekkel, jogi szabályozással kerülhet sor a hatályos szabályozásokból eredően. Így: „a közút kezelőjének lehetősége van az általa kijelölt várakozó helyek (parkolók) igénybevételét szabályozni. Ennek megfelelően, a Gellérthegyen kialakított „nagy parkolóban” a személygépkocsik, tehergépkocsik és autóbuszok által együttesen igénybe vehető várakozó helyeket, valamint a motorkerékpárok által igénybe vehető várakozó helyeket külön indokolt kijelölni a KRESZ 17. § e) pontjában foglaltak szerint. A motorkerékpárok számára fenntartott várakozó helyet úgy kell kijelölni, hogy csak az oda látogatók igényeinek kielégítésére elegendő számú várakozó hely legyen kialakítva,
- a közút kezelőjének lehetősége van az általa kezelt közutakon a járművek behajtását korlátozni. Ennek megfelelően a Gellérthegyre felvezető utakon a motorkerékpárral történő behajtást - a KRESZ 14. § (1) bekezdés p) pontjában meghatározott jelzőtábla alkalmazásával - a közút kezelője a szükséges mértékben (napszakhoz kötötten is) korlátozhatja,
- a közút nem közlekedési célú elfoglalásával járó rendezvényeken résztvevő járművek vezetőire is vonatkozik a – Kkt. 36. §-ában és a közutak igazgatásáról szóló 19/1994. (V. 31.) KHVM rendelet 6. § (3) bekezdésében meghatározott – közút-kezelői hozzájárulás megszerzési kötelezettség, ennek elmulasztójával szemben az SzR 60 §-a alapján szabálysértési eljárás lefolytatására lehetőség van,
- a helyi önkormányzatok és szerveik, a közigazgatási hivatalok, valamint az egyes centrális alárendeltségű szervek feladat- és hatásköreiről szóló 1991. évi XX. törvény 85. §-a (1) bekezdésének e) pontja értelmében a települési önkormányzat képviselőtestületének feladat- és hatáskörébe tartozik a helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályok megállapítása. Figyelemmel a 937/B/2000. AB határozat indokolásában foglaltakra is, lehetőség van – önkormányzati szinten – egy olyan szabályozás megalkotására, amely a zajkeltő, figyelem-felhívási vagy egyéb célból kifejtett tevékenységet (pl. motorok dallamkürtös felvonulása) bizonyos idő intervallumban tiltja, vagy korlátozza”.
A fentieken túl az együttes levél kitért arra is, hogy „a KRESZ módosításával meg kell határozni a zárt csoportban haladó járművek közlekedésére vonatkozó – az általános szabályokat kiegészítő – rendelkezéseket, melyekhez szabálysértési tényállások is kapcsolhatóak.” A motorkerékpáros összejövetelek feloszlatására vonatkozó központi szabályozás megalkotására, alapvetően alkotmányos alapjogokra figyelemmel ugyanakkor a szakértők nem látnak lehetőségek. Ennek indokaként kifejtették, hogy „Az összejövetel résztvevőjét, amennyiben valamilyen szabálysértést követ el és ezt ennek abbahagyására történő felszólítás után is folytatja, illetőleg ha vele szemben az eljárás azonnal lefolytatható, a rendőr a Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény 33. §-a (2) bekezdésének f) pontja alapján, a közbiztonság érdekében a hatóság vagy az illetékes szerv elé állíthatja. Nagyszámú jogsértő esetén azonban ennek végrehajtása jelentős nehézséggel jár, ezért arra csak végső esetben kerülhet sor”.
Végül meg kell említenem, hogy a válasz tartalmazza, hogy „a rendőrség a rendelkezésére álló eszközökkel mindent elkövetett a probléma kezelésére, illetve az esemény szabályozott keretek közötti tartására, azonban kizárólag rendőri eszközökkel azt nem lehet megoldani. Ezért szükség van más hatóságok – a helyi igények figyelembevételével a közút kezelője részéről is – a jogszabályok által biztosított intézkedések megtételére. Az összejövetel az érintett hatóságok, szervezetek szoros együttműködése esetén a hatályos jogi keretek között alapvetően kezelhető. A közutak kezelői, illetve a helyi önkormányzatok saját hatáskörükben eljárva befolyásolni, korlátozni képesek az események megtartását.”

Kezdeményezések, javaslatok
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján ismét kezdeményezem, hogy az Ügyosztály – a Környezetvédelmi, Kereskedelmi és Turisztikai Ügyosztályok bevonásával – tekintettel a Gellérthegyen élőknek a tulajdonhoz való alapvető jogukból eredő, jogos, az éjszakai pihenésükhöz kapcsolható érdekeikre, – a következő nyári időszakban végzett – forgalomszámlálás után, fontolja meg a kint lévő korlátozó táblának a további szigorítását.
Felkérem a Közép-Duna-völgyi Környezetvédelmi, Természetvédelmi és Vízügyi Felügyelőség Igazgatóját, hogy a mérési eredmények kiértékelését követően kialakított szakmai álláspontjáról tájékoztasson, illetve szükség esetén – amennyiben rendelkezésére állnak a turistabuszok által okozta zaj és levegőszennyezettségi mérési eredmények, illetve ezekből arra a következtetésre jut, hogy határértéket meghaladó terhelés (környezetszennyezés) állapítható meg – tegye meg a szükséges, hatáskörébe tartozó intézkedéseket, vagy azok megtételét a hatáskörrel rendelkező szervnél kezdeményezze. Kérem továbbá, hogy a mérések eredményeit tárja a közút kezelője elé is.
Figyelemmel arra is, hogy a környezetvédelmi hatóság vizsgálata alapján megállapítható, hogy a Gellérthegyen élők zavarása megvalósul, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem, hogy a Főpolgármester, a XI. kerületi valamint az I. kerületi polgármesterek – a jegyzők bevonásával – a motoros összejövetelekkel kapcsolatban, a problémára megoldási lehetőségeket tartalmazó együttes miniszteri levélben foglaltakat tárják az azokkal kapcsoltban érintett szervek elé, és együttesen hajtsák végre az abban rögzítetteket (ld. parkolók igénybevételének szabályozása, közutakon a járművek behajtásának szabályozása, helyi zaj- és rezgésvédelmi szabályok megállapítása stb.).
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. §-a alapján kezdeményezem, hogy az I. és XI. kerületi önkormányzatok jegyzői – mint az elsőfokú környezetvédelmi hatáskört gyakorló szervek – egymással és képviselő testületeikkel is együttműködve tárják fel a rendezvények által indukált zajterhelés kezelésében intézkedési lehetőségeiket, és a helyi közakaratot is figyelembe véve hatáskörükben járjanak el.

Budapest, 2005. november 21.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Az ügy jogszabályi háttere
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény 
8. § (1) A települési önkormányzat feladata a helyi közszolgáltatások körében különösen: a településfejlesztés, a településrendezés, az épített és természeti környezet védelme … a helyi közutak és közterületek fenntartása, helyi tömegközlekedés, a köztisztaság és településtisztaság biztosítása; gondoskodás a … közbiztonság helyi feladatairól; közreműködés a helyi energiaszolgáltatásban, a foglalkoztatás megoldásában; az óvodáról.
(2) Az (1) bekezdésben foglalt feladatokban a települési önkormányzat maga határozza meg - a lakosság igényei alapján, anyagi lehetőségeitől függően -, mely feladatokat, milyen mértékben és módon lát el.
(4) A települési önkormányzat köteles gondoskodni az egészséges ivóvízellátásról, az óvodai nevelésről, az általános iskolai oktatásról és nevelésről, az egészségügyi és a szociális alapellátásról, a közvilágításról, a helyi közutak és a köztemető fenntartásáról; köteles biztosítani a nemzeti és az etnikai kisebbségek jogainak érvényesülését.
(5) A települési önkormányzat a feladatai körében támogatja a lakosság önszerveződő közösségeinek a tevékenységét, együttműködik e közösségekkel. A képviselő-testület a szervezeti és működési szabályzatában határozza meg, mely önszerveződő közösségek képviselőit illeti meg tevékenységi körében tanácskozási jog a képviselő-testület és bizottsága ülésein.
63/A. § A fővárosi önkormányzat feladat- és hatásköre különösen
a) meghatározza a főváros városfejlesztési és városrehabilitációs programját, valamint általános rendezési tervét, megalkotja Budapest városrendezési szabályzatát; rendeletében védetté nyilvánítja a főváros városképe, történelme szempontjából meghatározó épített környezetét, különös tekintettel a világörökség részévé nyilvánított épületekre, építményekre és területekre, szabályozza ezen védett értékek fenntartásának, felújításának, karbantartásának feltételeit;
g) ellátja a főváros tömegközlekedési és forgalomtechnikai feladatait, kijelöli a főútvonalakat, a tömegközlekedés által igénybe vett útvonalakat, ellátja Budapest területén a fővárosi önkormányzat tulajdonában levő országos közutak, közúti hidak, alul- és felüljárók - az autópályák és autóutak kivételével - üzemeltetését, fenntartását és fejlesztését, valamint a kerületi önkormányzatok tulajdonában levő tömegközlekedés által igénybe vett utak üzemeltetését, fenntartását és fejlesztését;
i) megállapítja a főváros idegenforgalmi koncepcióját, a feladatok ellátása érdekében létrehozza és működteti turisztikai szervezetét;
l) ellátja az önkormányzati levegőtisztaság-, vízminőség-védelmi feladatokat, kijelöli, fejleszti és fenntartja a rendeletében meghatározott módon a főváros városképe szempontjából védendő természeti környezetet, közcélú zöldterületet;

A környezet védelemének általános szabályairól szóló 1995. évi LIII. törvény 
1. § (1) A törvény célja az ember és környezete harmonikus kapcsolatának kialakítása, a környezet egészének, valamint elemeinek és folyamatainak magas szintű, összehangolt védelme, a fenntartható fejlődés biztosítása.
10. § (1) Az állami szervek, a helyi önkormányzatok, a természetes személyek és szervezeteik, a gazdálkodást végző szervezetek és mindezek érdekvédelmi szervezetei, valamint más intézmények együttműködni kötelesek a környezet védelmében. Az együttműködési jog és kötelezettség kiterjed a környezetvédelmi feladatok megoldásának minden szakaszára.
31. § (1) A környezeti zaj és a rezgés elleni védelem kiterjed mindazon mesterségesen keltett energiakibocsátásokra, amelyek kellemetlen, zavaró, veszélyeztető vagy károsító hang-, illetve rezgésterhelést okoznak.
(2) A zaj és a rezgés elleni védelem keretében műszaki, szervezési módszerekkel kell megoldani:
a) a zaj- és a rezgésforrások zajkibocsátásának, illetve rezgésgerjesztésének csökkentését;
b) a zaj- és rezgésterhelés növekedésének mérséklését vagy megakadályozását;
c) a tartósan határérték felett terhelt környezet utólagos védelmét.
(3) A környezeti zajjal leginkább terhelt területek zajcsökkentését, a zajjal még nem terhelt területek kedvező állapotának megőrzését - a külön jogszabály alapján - stratégiai zajtérképekre épülő intézkedési tervek végrehajtásával kell megvalósítani.
46. § (1) A települési önkormányzat (Budapesten a Fővárosi Önkormányzat is) a környezet védelme érdekében
a) biztosítja a környezet védelmét szolgáló jogszabályok végrehajtását, ellátja a hatáskörébe utalt hatósági feladatokat;
b) a Programban foglalt célokkal, feladatokkal és a település rendezési tervével összhangban illetékességi területére önálló települési környezetvédelmi programot dolgoz ki, amelyet képviselő-testülete (közgyűlése) hagy jóvá;
c) a környezetvédelmi feladatok megoldására önkormányzati rendeletet bocsát ki, illetőleg határozatot hoz;
d) együttműködik a környezetvédelmi feladatot ellátó egyéb hatóságokkal, más önkormányzatokkal, társadalmi szervezetekkel;
e) elemzi, értékeli a környezet állapotát illetékességi területén, és arról szükség szerint, de legalább évente egyszer tájékoztatja a lakosságot;
f) a fejlesztési feladatok során érvényesíti a környezetvédelem követelményeit, elősegíti a környezeti állapot javítását.
47. § (1) A 46. § (1) bekezdés b) pontjában meghatározott települési környezetvédelmi programnak tartalmaznia kell, különösen:
e) a légszennyezés, a zaj és rezgés elleni védelem, a külön jogszabály alapján stratégiai zajtérkép készítésére kötelezett települési önkormányzatok esetén a stratégiai zajtérképek alapján készítendő intézkedési tervek,
f) a helyi közlekedésszervezés,
(2) A települési önkormányzat gondoskodik a települési környezetvédelmi programban foglalt feladatok végrehajtásáról, a végrehajtás feltételeinek biztosításáról, figyelemmel kíséri az azokban foglalt feladatok megoldását, és a programot szükség szerint - de legalább kétévente - felülvizsgálja.
(3) A jóváhagyott környezetvédelmi programban meghatározott feladatokat a település rendezési terveinek jóváhagyása során, illetve az önkormányzat által hozott más határozat meghozatalával - szükség esetén önkormányzati rendelet megalkotásával - kell végrehajtani.
48. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete, illetőleg a fővárosi önkormányzat esetén a fővárosi közgyűlés önkormányzati rendeletben - törvényben vagy kormányrendeletben meghatározott módon és mértékben - illetékességi területére a más jogszabályokban előírtaknál kizárólag nagyobb mértékben korlátozó környezetvédelmi előírásokat határozhat meg.
65. § (1) A környezetvédelmi hatósági feladatokat első fokon
a) a helyi önkormányzat hatáskörébe nem tartozó ügyekben - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a területi környezetvédelmi hatóság (a továbbiakban: felügyelőség),
b) a helyi önkormányzat hatáskörébe tartozó ügyekben - külön jogszabályok rendelkezései szerint - a polgármester (főpolgármester), illetve a jegyző (fővárosi főjegyző) (a továbbiakban együtt: önkormányzati környezetvédelmi hatóság),
c) az olyan ügyekben, amelyekben a hatósági feladat tárgyát képező vagyontárgy települési önkormányzat tulajdonában vagy többségi települési önkormányzati tulajdonban van, a felügyelőség látja el.

A levegő védelmével kapcsolatos egyes szabályokról szóló 21/2001. (II. 14.) Korm. rendelet
1. § A rendelet célja a környezeti levegő minőségének tartós és hatékony megóvása és javítása, az emberi egészség védelme és a környezet állapotának megőrzése érdekében.
4. § A levegővédelmi követelményeket az országos és regionális környezetvédelmi, illetve társadalmi, gazdasági programok, tervek, a területfejlesztési, terület- és településrendezési tervek kidolgozása során, valamint az önkormányzatok környezetvédelmi programjaiban, a gazdálkodó szervezetek terveiben és a műszaki tervezésben - a külön jogszabályokban foglaltak szerint - érvényesíteni kell.
5. § (1) (2) (3) 
12. § (1) Mozgó légszennyező forrás (közúti, nem közúti, vasúti, vízi és légijármű) csak akkor helyezhető forgalomba és úgy üzemeltethető, ha kielégíti a külön jogszabályban meghatározott levegővédelmi követelményeket.
13. § (2) A közlekedési hatóság - a környezetvédelmi hatóság kezdeményezésére - azon vonalforrásoknál, amelyek környezetében az ott közlekedő mozgó légszennyező források miatt a légszennyezettségi határértékek rendszeres és tartós túllépése következik be, forgalomszervezési, korlátozó intézkedéseket rendelhet el a levegőterhelés mérséklése érdekében.
(4) Meglévő vonalforrások kijelölt védelmi övezete nem csökkenthető; illetőleg a környezetvédelmi hatóság határozatban, pótlólagosan a levegőterhelés hatásait csökkentő vagy kizáró felszíni védőelemek (pl. védő növénysáv) alkalmazását írhatja elő.
23. § (1) A levegőtisztaság-védelmi hatósági feladatokat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - első fokon a környezetvédelmi felügyelőség, illetőleg e rendeletben meghatározott esetekben, a települési önkormányzat jegyzője látja el.
(2) A környezetvédelmi felügyelőség
i) folyamatosan méri, gyűjti és elemzi az illetékességébe tartozó területen a levegő terhelési és légszennyezettségi adatokat és azokat rendszeresen továbbítja a központi információs rendszerbe,
(4) A települési önkormányzat jegyzője
f) környezetvédelmi felügyelőséggel, a közegészségügyi és a közlekedési hatósággal együttműködve rendszeresen értékeli illetékességi területének légszennyezettségi állapotát, arról a lakosságot tájékoztatja,

A zaj- és rezgésvédelemről szóló 12/1983. (V. 12.) MT rendelet
2. § (1) E rendelet alkalmazásában
a) veszélyes mértékű zaj: a levegőnek az emberi környezetben észlelhető olyan mértékű és minőségű nyomásingadozása, amely meghaladja a megengedett zajterhelési (zajimissziós), illetőleg zajkibocsátási (zajemissziós) határértéket;
(3) Veszélyes mértékűnek minősül az a zaj is, amelyre – jellegéből adódóan – határértéket nem lehet előírni, illetőleg a zajkeltés azonos körülmények között nem ismételhető, de érzékszervi észleléssel megállapíthatóan emberek nyugalmát jelentős mértékben zavarja.
11. § A meglevő zaj- és rezgésforrások által okozott veszélyes mértékű zajt és rezgést fokozatosan, tervszerűen csökkenteni kell.
14. § (1) Meglevő út, vasútvonal, polgári repülőtér forgalma által okozott, az új létesítményekre megengedett zaj-, illetőleg rezgésterhelési határértéket jelentősen túllépő zaj, illetve rezgés csökkentésére az üzemeltetőnek forgalomszervezési és egyéb intézkedéseket kell tennie. Ilyen intézkedések megtételét a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség is kezdeményezheti, továbbá a 10. § (3) bekezdésében foglaltakat is alkalmazhatja.
25. § (1) Zaj- és rezgésvédelmi ügyekben az elsőfokú hatósági jogkört - a (2) bekezdésben foglalt kivételekkel - a települési önkormányzat jegyzője, a főváros esetében a kerületi önkormányzat jegyzője gyakorolja az alábbi esetekben:
a) a melléklet szerinti tevékenységek; továbbá
(2) Az (1) bekezdés hatálya alá nem tartozó minden egyéb létesítmény, berendezés és tevékenység, továbbá a mellékletben felsorolt és az egyéb tevékenységek ugyanazon a telephelyen történő együttes végzése, valamint valamennyi környezeti hatásvizsgálat köteles vagy egységes környezethasználati engedélyköteles tevékenység zaj- és rezgésvédelmi ügyében az első fokú hatósági jogkört a környezetvédelmi, természetvédelmi és vízügyi felügyelőség gyakorolja.
26. § Az e rendelet alapján nem a környezetvédelmi és területfejlesztési miniszternek hatáskörébe tartozó zaj- és rezgéskibocsátási, továbbá a terjedéssel (transzmisszió) összefüggő követelményeket, határértékeket, valamint vizsgálati módszereket és egyéb zaj- és rezgésvédelmi előírásokat
b) a közúti, vasúti, vízi és légi közlekedési eszközökkel kapcsolatban a közlekedési, hírközlési és vízügyi miniszter és a belügyminiszter,
Melléklet a 12/1983. (V. 12.) MT rendelethez
A jegyző hatáskörébe tartozó zaj- és rezgésvédelmi ügyek
a) Az alábbi gazdasági tevékenységek (TEÁOR szerint)
- TEÁOR 92 szórakoztatás, kultúra, sport
c) Egyéb lakossági zajkeltés (szomszédsági zajok, hobby-, szabadidős tevékenység).

1988. évi I. törvény a közúti közlekedésről, egységes szerkezetben a végrehajtásáról szóló 30/1988. (IV. 21.) MT rendelettel
Tv. 3. § (1) A közúti közlekedésben mindenkinek joga van részt venni; a közutat és a közforgalom elől el nem zárt magánutat közlekedés céljából gyalogosként vagy - meghatározott feltételek teljesítése esetén - járművezetőként bárki igénybe veheti. Jogszabály gyalogosok és járművek közlekedését egyes közutakon korlátozhatja vagy kizárhatja.
Tv. 8. § (1) A közúti közlekedéssel összefüggő állami és önkormányzati feladatok:
a) a közúti közlekedés tervezése, fejlesztése, szabályozása és ellenőrzése;
b) a közúti közlekedés szervezeti és működési feltételeinek meghatározása;
c) a közúti közlekedési hatósági feladatok ellátása;
g) a járművek műszaki vizsgálata;
h) a közúthálózat fejlesztése, fenntartása, üzemeltetése.
(2) A hazai járműállomány rendeltetésszerű, biztonságos és a környezetvédelmi követelményeknek megfelelő működtetéséhez szükséges feltételeket (alkatrészellátás, javítás, karbantartás, tüzelő- és kenőanyagellátás stb.) jogi, közgazdasági és hatósági eszközökkel is biztosítani kell.
Vhr. 19. § (1) A járművek által keltett zajhatást, légszennyezést a rendőrhatóság és a közlekedési hatóság műszeres vizsgálattal a közúti forgalomban és az üzemben tartó telephelyén ellenőrizheti.
(2) A megengedett zajszintet és légszennyezési határértéket túllépő járművek ellenőrző mérés céljából a mérőállomásra rendelhetők be.
Tv. 13. § (1) A forgalom szabályozásánál a közúti közlekedés érdekeit és a kereskedelmi egységek áruval való ellátásához fűződő érdekeket - a közlekedés zavartalanságának és biztonságának megóvása mellett - összhangba kell hozni.
(2) A lakott területeket, különösen a történelmi városrészeket, a műemléki és védett természeti területeket, továbbá a gyógy- és üdülőhelyeket forgalomszabályozási eszközökkel és megfelelő várakozási díjak alkalmazásával is fokozottan védeni kell a közúti közlekedés károsító hatásaitól.
Tv. 32. § (1) A közúthálózat országos közutakból és helyi közutakból áll. Az országos közutak az állam tulajdonában, a helyi közutak - beleértve a kerékpárutakat is - a települési önkormányzatok tulajdonában vannak. 
Tv. 34. § (1) A közút kezelője köteles gondoskodni arról, hogy a közút a biztonságos közlekedésre alkalmas, közvetlen környezete esztétikus és kulturált legyen.
(2) A közút forgalmi rendjét - ha jogszabály másként nem rendelkezik - a közút kezelője alakítja ki. A forgalmi rendet - a forgalmi körülmények vagy a baleseti helyzet jelentősebb változása esetén, de legalább ötévenként - a közút kezelőjének felül kell vizsgálnia, és ha szükséges, módosítania kell. A közlekedési hatóság - a közlekedés biztonságát sértő vagy veszélyeztető helyzet megszüntetése érdekében - kezdeményezheti a forgalomszabályozás módosítását, vagy a közút kezelőjét a forgalmi rend felülvizsgálatára kötelezheti.
Tv. 36. § (1) A közút felbontásához, annak területén, az alatt vagy felett építmény vagy más létesítmény (a továbbiakban együtt: építmény) elhelyezéséhez, a közút területének egyéb nem közlekedési célú elfoglalásához (a továbbiakban együtt: nem közlekedési célú igénybevétel) a közút kezelőjének a hozzájárulása szükséges. A hozzájárulásban a közút kezelője feltételeket írhat elő.
Tv. 37. § (1) A közút területének nem közlekedési célú igénybevételéért - az úttesten kívül végzett közműépítési vagy fenntartási munka kivételével - igénybevételi díjat kell fizetni.

20/1984. (XII. 21.) KM rendelet az utak forgalomszabályozásáról és a közúti jelzések elhelyezéséről
2. § (1) Az utak forgalmának szabályozása - a 3. §-ban foglalt kivételekkel -, valamint a közúti jelzések elhelyezése, fenntartása, üzemeltetése és eltávolítása a (2)-(10) bekezdésben meghatározott kiegészítésekkel és kivételekkel az út kezelőjének a feladata.
4. § (1) Az utak forgalmát úgy kell szabályozni (a forgalmi rendet úgy kell kialakítani), hogy a közlekedés résztvevői biztonságosan, gyorsan és zavartalanul közlekedhessenek.
(2) A forgalomszabályozási munka a szabályozás megtervezésében, megvalósításában (közúti jelzésekkel, építésekkel), hatásának megfigyeléséből és - szükség esetén - módosításából áll.
(3) A forgalomszabályozás során figyelembe kell venni a szabályozandó út (útszakasz, útkereszteződés)
- közlekedésbiztonsági helyzetét és annak időbeni változásait,
- forgalmának biztonságát és zavartalanságát befolyásoló környezet,
- forgalmának nagyságát, összetételét és annak változásait,
- műszaki jellemzőit,
11. 1. Korlátozott sebességű övezetek kijelölése.
11.1.1. Korlátozott sebességű övezetnek olyan területet szabad kijelölni,
a) amelynek határoló útjai a területet az átmenő forgalomtól mentesítik,
b) amelynek úthálózata a környezet úthálózatától jól elkülöníthető és kialakítása (beépítése) jól felismerhető építési (környezeti) egységet alkot,
c) amelyeken nagy forgalmú, illetve nagy áruszállítási vonzattal járó ipari vagy mezőgazdasági üzemek, létesítmények, közintézmények - bölcsőde, óvoda és általános iskola kivételével - nincsenek,
d) amelyet normál nyomtávú közforgalmú vasútvonal nem keresztez.
11.1.3. A korlátozott sebességű övezet bejáratát az úttest szintjének küszöbszerű megemelésével vagy más építési beavatkozással (pl. középszigetek, útszűkületek, optikai kapuk stb.) lehet feltűnővé tenni. Hasonló fizikai eszközök (sebességcsökkentő bordák, oszlopok, utcabútorok stb.) helyezhetők el az övezetek úttestjén a járművek várakozására szolgáló útfelületek kijelölése, illetőleg a járműforgalom számára megengedett sebesség betartása érdekében, ezek az eszközök azonban nem akadályozhatják a megengedett sebességgel történő folyamatos haladást. Útkereszteződésekben, valamint nagyobb gyalogosforgalmat keltő létesítmények környezetében, továbbá járdák, gyalog- vagy kerékpárutak átvezetésénél az úttest szintje megemelhető.
11.1.4. Korlátozott sebességű övezetben
a) párhuzamos közlekedést kijelölni vagy megengedni, főútvonalat kijelölni nem szabad;
11.1.5. Korlátozott sebességű övezetekben csak egyenrangú útkereszteződések lehetnek.
11.1.6. Tömegközlekedési járat útvonalai csak kivételesen vezethetők át a korlátozott sebességű övezeten.
11.2. Lakó-pihenő övezetek kijelölése
11.2.1. Lakó-pihenő övezetnek az olyan területet szabad kijelölni,
a) amely megfelel a 11.1.1. pontban megjelölt feltételeknek,
b) amelyet tömegközlekedési járat vagy vasúti pálya nem keresztez,
c) amelyen jelentős áruszállítási vonzattal járó, nagy forgalmú kereskedelmi intézmények nincsenek.

A Rendőrségről szóló 1994. évi XXXIV. törvény
1. § (1) A Magyar Köztársaság Rendőrségének (a továbbiakban: Rendőrség) feladata a közbiztonság és a belső rend védelme.
(2) A Rendőrség a közbiztonság és a belső rend védelme körében az e törvényben és törvény felhatalmazása alapján más jogszabályban meghatározott bűnmegelőzési, bűnüldözési, államigazgatási és rendészeti feladatkörében:
b) szabálysértési hatósági jogkört gyakorol, közreműködik a szabálysértések megelőzésében és felderítésében;
e) közlekedési hatósági és rendészeti feladatokat lát el;
f) ellátja a közterület rendjének fenntartásával kapcsolatos rendészeti feladatokat;
44. § (1) A rendőr az e törvényben és a külön jogszabályban meghatározott közlekedésrendészeti feladatának ellátása során
a) a közúti forgalmat irányíthatja, korlátozhatja, illetve szüneteltetheti;
b) a közlekedési rendszabályok megtartását, a járműhasználat szabályszerűségét, az okmányokra és a felszerelésekre vonatkozó előírások megtartását, a jármű birtoklásának jogszerűségét, az üzemben tartó, illetőleg a használó személyazonosító adatait, a jármű közlekedésbiztonsági állapotát és adatait a forgalomban és a telephelyen - a jogszabályban meghatározottak alapján - ellenőrizheti;
d) a vezetői engedélyt, illetőleg a jármű hatósági engedélyét, jelzését - a jogszabályban meghatározottak szerint - a helyszínen elveheti;

Az egyes szabálysértésekről 218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet
6. § (1) Aki lakott területen, az ott levő épületben, vagy az ahhoz tartozó telken, tömegközlekedési eszközön, továbbá természeti és védett természeti területen indokolatlanul és a megengedettnél nagyobb zajt okoz, amely alkalmas arra, hogy mások nyugalmát, illetőleg a természeti vagy a védett természeti értéket zavarja,
harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.
2) Az (1) bekezdésben meghatározott szabálysértés elkövetőjével szemben a rendőrség, továbbá a helyi önkormányzat képviselő-testülete hivatalának erre felhatalmazott ügyintézője, a közterület-felügyelő, a természeti és védett természeti területen a természetvédelmi őr, helyi jelentőségű védett területen az önkormányzati természetvédelmi őr helyszíni bírságot szabhat ki.
60. § (1) Aki
a) engedély nélkül utat megszüntet, elzár, az úton, az alatt vagy a felett építményt vagy más létesítményt, illetőleg ezekhez csatlakozást létesít,
b) utat engedély nélkül felbont vagy elfoglal,
ötvenezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

6/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet a közúti járművek forgalomba helyezésének és forgalomban tartásának műszaki feltételeiről
1. § (1) A rendelet hatálya - a (2) és (3) bekezdésben foglalt kivétellel - a Magyar Köztársaság területén közúton vagy közforgalom elől el nem zárt magánúton (a továbbiakban együtt: közút) közlekedő járművekre terjed ki.
11. § A jármű kipufogónyílás közelében mért közeltéri zaja (álló helyzeti zaj) nem haladhatja meg a típusbizonyítványban megadott közeltéri zaj 5 dBA-val megnövelt értékét. Ha a járműnek típusbizonyítványa nincs, vagy abban a közeltéri zaj értéke nem szerepel, abban az esetben a mért közeltéri zaj nem haladhatja meg a 3. számú mellékletben szereplő határértékeket.
12. § (1) A gépjárműnek a külső zajra (elhaladási zaj) vonatkozó jóváhagyási jellel kell rendelkeznie.
(4) A jármű közeltéri zaját (álló helyzeti zaj) típusvizsgálat során meg kell határozni, és a típusbizonyítványban fel kell tüntetni.
77. § (1) Minden belsőégésű motorral ellátott járművet fel kell szerelni olyan kipufogó csővezetékkel és hangtompító berendezéssel, amely biztosítja, hogy az égéstermék kizárólag a berendezésen keresztül távozzék a szabadba, és amely hatásosan tompítja a kipufogás zaját. A hangtompító berendezésnek olyannak kell lennie, hogy az - szerszámokkal való megbontás nélkül - ne legyen kikapcsolható, illetőleg kiiktatható.
(5) A kipufogócső - az általános biztonsági és környezetvédelmi követelmények megtartásával - a (3) bekezdésben foglalt rendelkezésektől eltérően is kialakítható a különleges felépítményű és a veszélyes anyag szállítására szolgáló járműveknél.

5/1990. (IV. 12.) KöHÉM rendelet a közúti járművek műszaki megvizsgálásáról
2. § (1) A rendelet alkalmazásában jármű összeépítése: a jármű egyedi előállítása, illetőleg fődarabokból, alkatrészekből történő összeszerelése, ha e járművek száma öt darabnál nem több.
(2) A rendelet alkalmazásában jármű átalakítása a már forgalomba helyezett jármű olyan megváltoztatása, amely a típusbizonyítványban, az összeépítési engedélyben vagy a korábbi átalakítási engedélyben meghatározott adat, illetőleg közlekedésbiztonsági vagy környezetvédelmi jellemző módosulását eredményezi, valamint a gépkocsi alvázának (az alváz szerepét betöltő, az alvázszámot viselő szerkezeti elemének) cseréje.
14. § (1) A járművek - ideértve a külföldi járműveket is - műszaki állapotát, valamint a közúti forgalomban való részvételükhöz kapcsolódó előírások megtartását a Közlekedési Főfelügyelet, a Központi Közlekedési Felügyelet és a megyei (fővárosi) közlekedési felügyeletek (a továbbiakban együtt: ellenőrző szervek) a közúti forgalomban közúti ellenőrzés keretében ellenőrzik.
(2) A közúti ellenőrzés során az ellenőrző szerv szemrevételezéssel és a rendelkezésére álló vizsgáló eszközökkel megvizsgálja:
a) a jármű és a jármű kötelező tartozékai közlekedésbiztonsági és környezetvédelmi (a továbbiakban együtt: műszaki) megfelelőségére (műszaki ellenőrzés),
(4) A közúti ellenőrzés során az ellenőrző szerv a járművet, továbbá a járműre és a jármű vezetőjére vonatkozó, valamint a jármű közúti forgalomban való részvételéhez, a tevékenység végzéséhez és a szállításhoz előírt okmányokat vizsgálja át. Ha az ellenőrzés során szabálysértés alapos gyanúja merül fel, az ellenőrző szerv az okmányokat bevonja és legkésőbb a következő munkanapon - szabálysértési eljárás kezdeményezésével - az eljárás lefolytatására jogosult hatóságnak megküldi.
(6) A (2) bekezdés a), b), c) és f) pontjaiban meghatározott közúti ellenőrzések esetén az ellenőrző szerv a járművet műszeres ellenőrző vizsgálat alá vonhatja, amelynek - legfeljebb 15 km távolságban lévő - helyszínére történő közlekedésre a jármű vezetőjét utasíthatja.
(7) Az ellenőrző szerv a járművet vizsgálatra rendeli, amennyiben a közúti ellenőrzés során alapos gyanú merül fel arra, hogy
a) a jármű a jogszabályban meghatározott feltételeknek nem felel meg,
b) a járművet engedély nélkül átalakították, illetőleg átalakítás után a közlekedési felügyeletnél vizsgálatra nem mutatták be,
c) a jármű a környezetvédelmi előírásoknak nem felel meg.

8/2002. (III. 22.) KöM-EüM együttes rendelet a zaj- és rezgésterhelési határértékek megállapításáról
3. § (1) A közlekedéstől származó zaj terhelési határértékeit a zajtól védendő területeken a 3. számú melléklet tartalmazza.
4. § (1) Az 1., a 2. és a 3. számú mellékletekben a zajtól védendő területeken meghatározott zajterhelési határértékeknek
a) az épületek (épületrészek) külső környezeti zajtól védendő azon homlokzata előtt, melyen legfeljebb 45 dB beltéri zajterhelési határértékű helyiség (4. számú melléklet) nyílászárója van, az egyes épületszintek padlószintje felett 1,5 m magasságban a nyílászárótól általában 2 m-re,
aa) ha a nyílászáró és a zajforrás távolsága 6 m-nél kisebb, akkor e távolság zajforrástól számított 2/3 részén, de a nyílászáró előtt legalább 1 m-re,
ab) ha a nyílászáró környezetében 4 m-en belül hangvisszaverő felület van, akkor a nyílászáró és e felület közötti távolság felezőpontjában, de a nyílászárótól legalább 1 m-re,
ac) ha a zajforrás a vizsgált homlokzaton van, akkor a nyílászáró felületén,
b) emberi pihenésre, üdülésre, kegyeleti megemlékezés céljára (pl. temető) külön jogszabály szerint kijelölt területen
kell teljesülniük.
(2) Az épületek (épületrészek) azon homlokzata előtt, melyen 45 dB-nél nagyobb beltéri zajterhelési határértékű helyiség (4. számú melléklet) nyílászárója van, az (1) bekezdés a) pontja szerinti helyeken a zajterhelés nem haladhatja meg jelentős mértékben az 1., a 2. és a 3. számú mellékletek szerinti határértéket.
6. § (1) Épületek 4. számú mellékletben megadott zajtól védendő helyiségében
(3) Épületek zajtól védendő helyiségébe behatoló közlekedési zaj terhelési határértékeit a 4. számú melléklet tartalmazza.
7. § (1) A környezeti rezgés terhelési határértékeit az 5. számú melléklet tartalmazza.

231/1997. (XII. 12.) Korm. rendelet az egységes közlekedési hatósági szervezet feladat- és hatásköréről
1. § (1) A közúti és a vasúti közlekedéssel, valamint a hajózással kapcsolatos közlekedési hatósági feladatokat - a HM vagyonkezelésében lévő ingatlanokon megvalósuló katonai célú létesítményekre vonatkozó hatósági feladatok kivételével - a Kormány által létrehozott, a közlekedési és vízügyi miniszter irányítása alatt működő egységes közigazgatási szerv látja el, amelynek területi szervei a megyei (fővárosi) közlekedési felügyeletek (a továbbiakban: területi felügyeletek) és a Központi Közlekedési Felügyelet (a továbbiakban: KKF), míg e szervek felett az irányítást és az általuk, valamint a Polgári Légiközlekedési Hatóság (a továbbiakban: PLH) által hozott határozatok esetében a másodfokú hatósági feladatokat ellátó központi hivatal a Közlekedési Főfelügyelet (a továbbiakban: Főfelügyelet).
4. § (1) A közúti, a vasúti, a víziközlekedésben a KKF az ország egész területén, a területi felügyeletek illetékességi területükön ellenőrzik az üzemben tartói (üzemeltetési) működés jogszerűségét, jogszabálysértés esetén hatósági eljárást folytatnak le, illetőleg szabálysértési vagy büntetőeljárást kezdeményeznek.
(3) A KKF és a területi felügyeletek:
b) figyelemmel kísérik a közutak és a közforgalom elől el nem zárt magánutak kezelői által kialakított forgalmi rendet, és ha a forgalom biztonsága vagy zavartalansága érdekében ez szükséges, kezdeményezik a forgalomszabályozás módosítását,
c) a közlekedés biztonságát sértő vagy veszélyeztető helyzet megszüntetése érdekében a közút kezelőjét a forgalmi rend felülvizsgálatára kötelezhetik.
5. § (1) A Főfelügyelet:
g) figyelemmel kíséri és folyamatosan elemzi a közlekedés szabályozottságát, a közlekedésben résztvevők jogkövető magatartását és - indokolt esetben - a résztvevők bevonásával javaslatot tesz a szabályozás módosítására.