Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2422/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
Az eljárás megindítása
A panaszos 83 éves édesapja, K. S. cselekvőképességet kizáró gondnokság alatt áll. K. S. feleségével él, de hivatásos gondnoka van.
A panaszos állítása szerint 2001. év óta folyamatosan jelzi a gyámhivatalnál, hogy édesapját K. S. felesége nem gondozza, nem ápolja megfelelően, gyógyszereit nem adja be, nem engedi, hogy gyermekeivel kapcsolatot tartson. A panaszos azt is jelezte, hogy a hivatásos gondnok nem képviseli édesapja érdekeit. Sérelmezte, hogy jelzéseit a gyámhivatal figyelmen kívül hagyja, az idős ember védelmében semmilyen intézkedést nem tettek.
A beadvány alkotmányos jogokkal összefüggő sérelemre utalt, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam. Az eljárásra illetékes Budapest Főváros XIII. kerületi Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának (a továbbiakban: gyámhivatal) vezetőjétől tájékoztatást és az ügyben rendelkezésére álló dokumentumok másolatának rendelkezésemre bocsátását kértem.

A megállapított tényállás
A panaszos 2001. július 19-én kelt levelében kérte a gyámhivataltól, hogy édesapja „mindenkori ellátására nevezzék ki.” Kérelmét azzal indokolta, hogy édesapjának 2001 tavaszán agyvérzése volt, azóta önmagát nem tudja ellátni, 24 órás felügyeletet igényel. A panaszos szerint az idős férfit második felesége nem látja el megfelelően, gyógyszereit nem adja be, sokszor magára hagyja.
A Fővárosi Önkormányzat Nyírő Gyula Kórház Pszichiátriai Gondozó Intézetének vezető főorvosa 2001. augusztus 23-án javasolta K. S. cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezését.
K. S. felesége augusztus 27-én kérte, hogy a gyámhivatal őt rendelje ki férje ideiglenes gondnokául.
Augusztus 28-án a gyámügyi ügyintéző K. S. gondnoksági ügyében a panaszost idézte. Ugyanezen a napon a XIII. kerület társadalmi aktíváját felkérte K. S. lakásában környezettanulmány készítésére.
Szeptember 3-án a panaszos is kérte, hogy édesapja ideiglenes gondnoka ő lehessen. Szeptember 5-én K. S. másik lánya is kérte, hogy testvére legyen édesapjuk ideiglenes gondnoka. K. S. első házasságából származó lányai  – ha a panaszos gondnokkirendelése nem lehetséges – hozzájárultak ahhoz, hogy édesapjuknak hivatásos gondnoka legyen.
A kért környezettanulmányt a gyámhivatal október 29-én kapta meg. E szerint a társadalmi aktíva a K. S.-ék lakásába nem jutott be, a szomszédoktól kért tájékoztatást a család életviteléről. A szomszédok elmondása szerint K. S. felesége olykor hetekre eltűnik, ilyenkor nem tudni, hogy az idős ember mit csinál, mit eszik. A szomszédok is úgy nyilatkoztak, hogy K. S. felesége nem látja el megfelelően a férjét.
A gyámhivatal XIV-1772/8/2001. számú, október 30-án kelt határozatával K. S. részére ideiglenes gondnokul hivatásos gondnokot rendelt. A határozatot K. S.-né jogi képviselője útján megfellebbezte.
November 21-én az ideiglenes gondnok – előzetes bejelentés nélkül – felkereste K. S.-t otthonában. Feljegyzése szerint a lakás viszonylag rendezett, tiszta volt. K. S. tiszta, frissen borotvált volt, felesége dolgozott, fia volt vele otthon.
December 3-án az ideiglenes gondnok a hagyatéki leltárelőadóval megpróbált bejutni K. S-ék lakásába. Az idős férfi egyedül volt a bezárt lakásban, nem tudta beengedni őket. Az ideiglenes gondnok ekkor arról tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy K. S.-t nem látja el felesége és fia megfelelően. K. S. felesége mg ezen a napon levélben értesítette a gyámhivatalt, hogy a bejárati ajtóra a rácsot – betörés miatt  – a közelmúltban szerelték fel, elegendő kulcs még nem volt hozzá. A környezettanulmány készítésekor éppen a rendőrségen volt, hogy a lakásbetörés miatti feljelentését megtegye.
A panaszos és testvére 2002. január 21-én idézés nélkül megjelentek a Fővárosi Gyámhivatalnál. Előadták, hogy tudomásuk van arról, hogy édesapjuk felesége megfellebbezte az ideiglenes gondnokot rendelő határozatot. A hivatásos gondnok kirendelésével egyetértettek, annak személyét azonban kifogásolták. Véleményük szerint a gondnok nem kellő körültekintéssel, édesapjuk érdekeit figyelmen kívül hagyva látta el tevékenységét. A Fővárosi Gyámhivatal 06587/2002. határozatával helyben hagyta az ideiglenes gondnokot rendelő első fokú határozatot.
Február 7-én a panaszos új gondnok kirendelését kérte a gyámhivataltól.
Az április 3-án kelt gondnoki jelentés szerint K. S. lányai a gondnoknak is többször jelezték, hogy K. S.-né nem látja el megfelelően édesapjukat, kifogásolták a gondnok munkáját is. A jelentés szerint a gondnok K. S.-t néhány alkalommal – előzetes bejelentés nélkül – meglátogatta. A lakás rendezett, az idős ember tiszta volt.  A 2001. december 3-ai alakalomtól eltekintve az idős emberrel mindig volt valaki a lakásban. A gondnok a háziorvosnál is érdeklődött, aki szerint az idős embert felesége és fia megfelelően gondozza. A gondnoki jelentés azt is tartalmazta, hogy K. S. előző házasságból származó gyermekei és jelenlegi családja között – valószínűleg anyagi okok miatt  – állandósult a viszály. K. S.-né nem engedi, hogy a panaszos és testvére lakásukon látogassák édesapjukat. K. S. fia tájékoztatta a gondnokot arról, hogy hozzájárulnak ahhoz, hogy édesapját hétvégenként elvigyék a lányai, de lakásukba nem engedik be őket.
A gyámhivatal április 11-én keresetet nyújtott be a Pesti Központi Kerületi Bíróságon K. S. cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezése tárgyában.
A gondnok július 21-én levélben tájékoztatta a panaszost arról, hogy K. S. felesége és fia milyen időpontokat tart alkalmasnak arra, hogy a panaszos és testvére saját lakásukra vigyék kapcsolattartásra édesapjukat.
Július 25-én a panaszos a Fővárosi Gyámhivatalnak jelezte, hogy a február 7-én benyújtott – az ideiglenes gondnok felmentésére irányuló – kérelmére nem kapott választ. A felettes szerv a gyámhivataltól írásos jelentést kért. A válaszadásra – a gondnok szabadsága miatt – a gyámhivatal vezetője haladékot kért.
A gondnok szeptember 11-i feljegyzésében cáfolta a panaszos azon állításait, melyek szerint nem megfelelően látja el gondnoki teendőit. A gondnok véleménye szerint a két család között kibékíthetetlen az ellentét, annak feloldását tőle várják.
A gyámhivatal megállapította, hogy a kirendelt gondnok tevékenységét megfelelően, K. S. érdekeit szem előtt tartva látta el. Tekintettel arra, hogy K. S. lányai nem tudtak a gondnokkal együttműködni a gyámhivatal XIV-119/15/2002. számú, szeptember 23-án kelt határozatával az ideiglenes gondnokot tisztségéből felmentette, helyette másik hivatásos gondnokot rendelt. Intézkedéséről tájékoztatta a Fővárosi Gyámhivatalt.
K. S.-né a határozatot megfellebbezte, kérte, hogy a korábbi gondnok ismételt kirendelését. A Fővárosi Gyámhivatal az első fokon eljáró hatóság határozatát helyben hagyta.
2003. március 22-én jogerőre emelkedett a Pesti Központi Kerületi Bíróság ítélete, amely K. S.-t cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezte. A bíróság az ítéletet a gondnok kirendelése, valamint az esetleges szükséges egyéb intézkedések megtétele céljából megküldte a gyámhivatalnak. A gyámhivatal az ítéletet június 16-án iktatta, az ügyintéző azt június 18-án „további intézkedést nem igényel” bélyegzővel irattárba helyezte.
Május 27-én az ideiglenes gondnok javasolta, hogy K. S részére a gyámhivatal feleségét, vagy fiát rendelje gondnokul.
November 26-án a panaszos és testvére jelezte a gyámhivatalnak, hogy édesapjukkal nem tudnak kapcsolatot tartani. Kérték, hogy a gyámhivatal őket és édesapjuk feleségét a kapcsolattartás ügyében személyesen hallgassa meg. A meghallgatás december 10-én volt. A panaszos egyezséget szeretett volna kötni édesapja feleségével a K. S.-sel való kapcsolattartásról, de a felvett jegyzőkönyv szerint a felek között nem született megállapodás.
2004. januárjában K. S.-né kérte a gyámhivataltól, hogy őt, vagy fiát rendeljék férje gondnokául. Kérelmét a hivatásos gondnok is támogatta. Januárban a panaszos is kérte gondnokká rendelését, ismételten jelezte, hogy édesapjával nem tud kapcsolatot tartani.
A gyámhivatal K. S.-nét február 11-én kelt levelében felszólította, hogy a decemberben kötött – férje és annak lányaival való kapcsolattartásra vonatkozó – megállapodást tartsa be.
A panaszos február 26-án a gyámhivatal vezetőjének címzett levelében újra kérte gondnokká való kirendelését.
Március 1-jén a panaszos és testvére a Fővárosi Gyámhivatal segítségét kérte. Az ügyintéző tájékoztatta őket arról, hogy a gyámhivatalnak nincs hatásköre a gondnokolt és gyermekei közötti kapcsolattartás szabályozására. Egyidejűleg felhívta a gyámhivatalt, hogy haladéktalanul nyilatkoztassák K. S-t arról kíván-e kapcsolatot tartani gyermekeivel, érdeklődjenek a háziorvosnál arról, hogy a gondnokoltat megfelelően ellátják-e, továbbá a gondnokolt ellátását a gondnok szúrópróbaszerűen ellenőrizze.
Két gyámügyi ügyintéző március 16-án környezettanulmányt készített K. S.-nél. A gondnokolt ellátását megfelelőnek találták. K. S. a feltett kérdésre, hogy kíván-e lányaival találkozni  választ nem tudott adni, érdemben nem lehetett kommunikálni vele. A háziorvos szerint K. S. megfelelő belgyógyászati állapotban volt.
Március 17-én a gyámhivatal a panaszos lakóhelye szerint illetékes társhatóságot felkérte arra, hogy készítsen a panaszosnál környezettanulmányt. A panaszos lakása a környezettanulmány szerint K. S. gondozására alkalmas.
A gyámhivatal XIV-159/15/2004. számú, május 5-én kelt határozatával K. S. részére a korábban kirendelt ideiglenes gondnok személyében hivatásos  gondnokot rendelt, egyúttal K. S.-né és a panaszos gondnokul való kirendelésre irányuló kérelmeit elutasította.
XIV-159617/2004. számú, május 17-én kelt határozatával a gyámhivatal a panaszos és testvére édesapjukkal való kapcsolattartásuk szabályozására utaló kérelmét – hatásköre hiányában – elutasította. Felhívta a hivatásos gondnokot, hogy a kapcsolattartás érdekében tegye meg a hatáskörébe tartozó intézkedéseket.
Június 11-én a panaszos kérte új hivatásos gondnok kirendelését. 

Az ügy jogszabályi háttere
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről
19/A. § (2) A gondnok kirendelésénél az arra alkalmas személyek közül a szülőket, illetve a szülők által - a haláluk esetére - közokiratban vagy végrendeletben megnevezett személyt, ilyenek hiányában más hozzátartozókat - akik szükség esetén a személyes gondoskodást is el tudják látni - előnyben kell részesíteni.
20/A. § A gondnok tevékenységét a gyámhatóság felügyeli. A gondnok a működéséről, illetve a gondnokolt állapotáról a gyámhatóság felhívására bármikor, egyébként pedig évente köteles beszámolni a gyámhatóságnak.

149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
28. § (1) A gyermekkel való kapcsolattartásra mind a szülő, mind a nagyszülő, mind a nagykorú testvér, továbbá - ha a szülő és a nagyszülő nem él, illetőleg a kapcsolattartásban tartósan akadályozva van, vagy kapcsolattartási jogát önhibájából nem gyakorolja - a gyermek szülőjének testvére, valamint szülőjének házastársa is jogosult.
131. § (1) A gondnokrendelés előtt a gyámhivatal megvizsgálja a) a gondnokrendelés okát, b) van-e nevezett gondnok, c) a gondnokolt kinek a gondozásában áll, d) van-e olyan házastárs, szülő vagy más hozzátartozó, illetve rokon, akit gondnokul ki lehet rendelni, e) van-e vagyona a gondnokrendeléssel érintett személynek. (2) A gondnokrendelés előtt a gyámhivatal beszerzi a gondnokrendelés alapjául szolgáló bizonyítékokat, így különösen a jogerős bírósági határozatot, valamint a gondnokolt születési anyakönyvi másolatát. (3) A gyámhivatal a Gyvt. 128. §-ával meghatározott személyeken kívül meghallgatja - ha mentális állapota lehetővé teszi - a gondnokság alá helyezéssel érintett személyt, valamint a gondnoki tisztség ellátását vállaló személyt.
132. § (1) A gyámhivatal annak a személynek, a) akit a bíróság cselekvőképességet érintő gondnokság alá helyezett gondnokot, kivételesen több gondnokot, b) akinek az ügyei viteléhez szükséges belátási képessége tartósan, teljes mértékben hiányzik (Ptk. 18/A. §), kivételesen azonnali intézkedést igénylő esetben ideiglenes gondnokot…rendel.
135. § (2) Az ideiglenes gondnokrendelés hatálya a gondokság alá helyezés iránti per jogerős befejezését követően a gondnok kirendelésével szűnik meg, kivéve, ha azt a bíróság az ideiglenes gondnokrendelés felülvizsgálata során már megszüntette.
140. § (1) A gyámhivatal a gyámot a gyermek, a gondnokot a gondnokolt érdekében megfelelő intézkedés megtételére utasíthatja.
144. § (1) A gyámhivatal a gondnokság alá helyezés iránt - ha annak feltételei [Ptk. 14. § (4) bek. és 15. § (4) bek.] fennállnak - akkor indít pert, ha a gondnokság alá helyezendő személynek nincs házastársa, egyenesági rokona, testvére, vagy van ugyan, de azok nem kívánnak pert indítani. (2) A gondnokság alá helyezés szükségessége különösen akkor áll fenn, ha a gondnokság alá helyezendő személy személyi és vagyoni érdekvédelme csak a gondnokság alá helyezéssel biztosítható.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
26. § (1) A közigazgatási szerv köteles a határozathozatalhoz szükséges tényállást tisztázni. Ha ehhez a rendelkezésre álló adatok nem elegendőek, hivatalból vagy kérelemre bizonyítási eljárást folytat le. (2) A közigazgatási szerv által hivatalosan ismert és a köztudomású tényeket nem kell bizonyítani. (3) Bizonyítási eszközök különösen: az ügyfél nyilatkozata, az irat, a tanúvallomás, a szemle és a szakértői vélemény. (4) A közigazgatási szerv a bizonyítékokat egyenként és összességükben értékeli, és az ezen alapuló meggyőződése szerint állapítja meg a tényállást.
38. § (1) Ha a jogszabály elrendeli, vagy az ügy természete megengedi, a közigazgatási szervnek a döntés előtt meg kell kísérelnie egyezség létrehozását. (2) Ha az egyezség megfelel a jogszabálynak, és nem sérti a felek vagy mások jogos érdekét, a közigazgatási szerv az egyezséget jóváhagyja, illetőleg határozatba foglalja; ellenkező esetben az eljárást folytatja.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.

A vizsgálat megállapításai
A panaszos már 2001 júliusában jelezte a gyámhivatalnak, hogy édesapja nem képes önállóan ellátni magát, ezért kérte ideiglenes gondnokul rendelését. Egy hónap múlva K. S.-né, mint feleség kérte gondnokul való kirendelését. K. S. kezelőorvosa augusztusban kezdeményezte az idős ember gondnokság alá helyezését. A gyámhivatal az ideiglenes gondnok kirendeléséről a panaszos kérelmének benyújtása után mintegy három hónap múlva hozott határozatot, K. S. cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyezése tárgyában a keresetlevelet az orvos jelzése után közel nyolc hónap múlva nyújtotta be.
A panaszos 2002 februárjában kérte, hogy a gyámhivatal az ideiglenes gondnokot mentse fel. Kérelméről határozatot csak a felettes szerv sürgetésére, szeptemberben hozott az első fokon eljáró hatóság.
Megállapítottam, hogy a gyámhivatal késedelmes eljárása a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével összefüggésben visszásságot okozott.
Arra utaló jelzés, hogy a panaszos és testvére nem tudnak kapcsolatot tartani édesapjukkal a rendelkezésemre bocsátott iratok között elsőként a 2002. április 3-án kelt gondnoki jelentésben van. A gondnok közölte a panaszossal, hogy K. S. felesége mely időpontokat tart alkalmasnak a kapcsolattartásra.
A K. S.-t cselekvőképességet kizáró gondnokság alá helyező ítélet 2003. március 22-én jogerőre emelkedett, azt a gyámhivatal június 16-án átvette. A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (a továbbiakban: Gyer.) szerint az ideiglenes gondnokrendelés hatálya a gondokság alá helyezés iránti per jogerős befejezését követően a gondnok kirendelésével szűnik meg. A bíróság a gyámhivatalnak az ítéletet gondnokkirendelés céljából küldte meg. 2003-ban és 2004. elején a gondnok kirendelésével kapcsolatban több kérelem is érkezett a gyámhivatalhoz. A gondnok kirendeléséről a gyámhivatalnak az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) által előírt 30 napos ügyintézési határidőn belül – a határidő meghosszabbítása esetén legfeljebb 60 napon belül – kellett volna döntenie, ezzel szemben a gondnokot kirendelő határozat kelte 2004. május 5.
Megállapítottam, hogy az eljárás elhúzódása ugyancsak a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével összefüggésben okozott visszásságot.
A panaszos és testvére – annak érdekében, hogy édesapjukkal kapcsolatot tudjanak tartani 2003 novemberében – személyes meghallgatást kértek a gyámhivataltól. A személyes meghallgatás során az ügyintéző nem tájékoztatta a feleket arról, hogy a gyámhivatalnak csak kiskorú esetében, a gyermekkel jogszabály alapján kapcsolattartásra jogosult személyek vonatkozásában van lehetősége a kapcsolattartás szabályozására, gondnokolt esetében erre nincs módja. Tekintettel arra, hogy a gondnokolt és hozzátartozói közötti kapcsolattartást a gyámhivatal nem szabályozhatja, a felek között kötött egyezség nem tekinthető érdemi döntésnek, az nem kényszeríthető ki, jogkövetkezménye nincs. Ezt a tájékoztatást a panaszos csak 2004 márciusában kapta meg a Fővárosi Gyámhivatal ügyintézőjétől. Az első fokon eljáró gyámhivatal – határozatban, hatásköre hiányára hivatkozva – a panaszos édesapjával való kapcsolattartás szabályozására irányuló kérelmét 2004 májusában utasította el.
Megállapítottam, hogy a tájékoztatás elmulasztásával és a késedelmes határozathozatallal a gyámhivatal ismételten megsértette a jogállamiságból eredő jogbiztonság, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog követelményét.
A beadvány azon részét, mely szerint a gyámhivatal figyelmen kívül hagyta a panaszos K. S. állapotára, ellátottságának hiányára utaló jelzéseit és az idős ember érdekeinek védelmében semmilyen intézkedést nem tett, a vizsgálat nem igazolta.
A gyámhivatalnak és az országgyűlési biztosnak sincs lehetősége arra, hogy magánszemélyek – jelen esetben a gondnokság alá helyezett idős ember első házasságából származó lányai és második felesége – közötti konfliktust feloldja. A panaszos által felvetett ezen probléma a jog eszközeivel nem orvosolható, azt a családtagoknak egymás között kell megoldania.
Vizsgálatom során feltárt jogsértések és az alkotmányos joggal összefüggő visszásságok elkerülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján Budapest Főváros XIII. kerület Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának vezetőjénél kezdeményezem, hogy a jövőben követelje meg az ügyintézőktől az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvényben előírt határidők, továbbá a vonatkozó jogszabályokban (Gyer.) foglaltak betartását.

Budapest, 2004. június 30.

Takács Albert sk.