Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 2197/2004. sz. ügyben

Előadó: Tomolák Katalin
Az eljárás megindulása

A panaszos hivatalunkhoz intézett beadványában előadta, hogy 2002 júniusában a Budapest IX. kerületi Gyámhivatal (a továbbiakban: gyámhivatal) hozzájárult kiskorú gyermeke családba fogadásához. Később kérelmére a gyámhivatal megszüntette a családba fogadást, a gyermek gyámjaként kirendelt családba fogadó szülő azonban a határozatban foglaltak ellenére megtagadja a gyermek kiadását, akivel a panaszos anyának közel másfél éve szinte egyáltalán nincs kapcsolata. 

A panaszos által előadottak alkotmányos jogokkal összefüggő sérelmekre utaltak, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 16. § (1) bekezdése alapján vizsgálatot indítottam.

Az ügy jogszabályi háttere

A Magyar Köztársaság Alkotmánya

2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus állam. 
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéshez szükséges. 

1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról

6. § (1) A gyermeknek joga van a testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését, egészséges felnevelkedését és jólétét biztosító saját családi környezetében történő nevelkedéshez.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályiról

72. § (3) A keresetlevél benyújtásának a határozat végrehajtására halasztó hatálya van, azonban a közigazgatási szerv határozatát a közérdekre, vagy az ügyfél nyomós érdekére tekintettel azonnal végrehajthatóvá nyilváníthatja. A fél a keresetlevélben a végrehajtás felfüggesztését kérheti.

A tényállás és a vizsgálat megállapításai

A panaszos beadványához mellékelt iratokból, a gyámhivataltól telefonon kért tájékoztatásból és a rendelkezésemre bocsátott – az ügy szempontjából lényeges – dokumentumokból az alábbiakat állapítottam meg:

A gyámhivatal a XXXII-1484/2/2002. számú, 2002. június 4-én kelt határozatával járult hozzá a panaszos gyermekének családba fogadásához, majd a panaszos kérelmére a XVIII-703/9/2003. számú, 2003. március 31-én kelt határozatával a családba fogadást megszüntette. A családba fogadó szülő a döntés ellen benyújtott fellebbezésére a Fővárosi Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala (a továbbiakban: Fővárosi Gyámhivatal) az első fokú hatóságot új eljárásra utasította. Az új eljárás során a panaszos úgy nyilatkozott, hogy addig míg a gyermek iránta való ragaszkodása ki nem alakul, nem kéri a családba fogadás megszüntetését, kéri azonban a kapcsolattartás szabályozását, lehetőleg semleges helyen. A gyámhivatal a XVIII-703/16/2003. számú, 2003. október 7-én jogerőre emelkedett határozatával, a panaszos gyermekével való kapcsolattartását a Kapcsolat Alapítvány keretén belül szabályozta. 2003 decemberében a panaszos arról tájékoztatta a gyámhivatalt, hogy a családba fogadó szülő nem biztosítja számára a kapcsolattartást, ezért ismét kérte a családba fogadás megszüntetését. A gyámhivatal eljárása során – a Kapcsolat Alapítványtól, valamint a panaszos anya tartózkodási helyéről érkezett vélemények – ismeretében megállapította, hogy a panaszos személyében és körülményeiben is alkalmas arra, hogy gyermekét nevelje, a gyermek érzelmileg kötődik hozzá, így sérülés nélkül kerülhet vissza a gondozásába. A gyámhivatal megállapította ugyanakkor azt is, hogy a családba fogadó szülő szándékosan akadályozza a panaszos és a gyermek közötti kapcsolattartást, a gyermeket a Kapcsolat Alapítvánnyal kötött megállapodás ellenére indokolatlanul a sajátjaként neveli. Mindezen körülményekre figyelemmel a gyámhivatal a XVIII-703/19/2003. számú, 2004. január 6-án kelt határozatával a családba fogadást megszüntette, és felszólította a gyámot, hogy a gyermeket a határozat jogerőre emelkedését követő 8 napon belül a panaszosnak adja át. A családba fogadó szülő újból élt jogorvoslati lehetőségével, a Fővárosi Gyámhivatal azonban a fellebbezést megalapozatlannak tartotta és az első fokú döntést a 06-213/2004. számú, 2004. március 2-án kelt határozatával helybenhagyta. A másodfokú határozat egyértelműen kimondja, hogy a gyermeknek elsődleges érdeke, hogy a panaszoshoz visszakerüljön, továbbá rávilágít arra, hogy ezt a gyám magatartásával szándékosan akadályozza, sőt az indoklásból az is kiderül, hogy a gyám a panaszost a gyermekéről való lemondásra is felkérte. A Fővárosi Gyámhivatal mindezek ellenére mégsem nyilvánította határozatát azonnal végrehajthatónak, a családba fogadó szülő pedig arra való hivatkozással, hogy a bírói út igénybevételének lehetősége még fenn áll a számára a gyermeket, továbbra sem adja át a panaszosnak. Miután a családba fogadás megszüntetéséről és a gyám felmentéséről szóló határozat nem jogerős, így annak végrehajtását a panaszos nem kérheti. A gyermek tehát még harminc napig – és ha a gyám közigazgatási pert kezdeményez annak befejezéséig – annál a személynél tartózkodik, aki – a hivatalos dokumentumok szerint – mindent elkövet azért, hogy a gyermeket a vér szerinti anyjától elszakítsa. 

A panasszal érintett ügyben – a rendelkezésemre álló dokumentumok alapján – megállapítottam, hogy a Fővárosi Gyámhivatal a gyermek mindenek felett álló érdekét figyelmen kívül hagyva elmulasztotta határozatát azonnal végrehajthatóvá nyilvánítani, és ezzel az Alkotmány 67. §-ban megfogalmazott gyermekek kiemelt védeleméhez való joggal, valamint az Alkotmány 15. §-ban deklarált családhoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott. 

A feltárt alkotmányos visszásságra tekintettel az Obtv. 21. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazásom alapján a Fővárosi Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala vezetőjénél 

kezdeményezem:
hogy a jövőben, hasonló esetekben – különösen akkor, ha az ügy előzményeiből feltételezhető, hogy az a személy, akire nézve a határozat kötelezést tartalmaz, annak nem fog eleget tenni – határozatát nyilvánítsa azonnal végrehajthatóvá. 

Budapest, 2004. április 20.

Takács Albert