Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 2077/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Juhász Zoltán
Az eljárás megindulása
A panaszos az állampolgári jogok országgyűlési biztosához fordult, és a férje ellen folytatott, de az ő kizárólagos tulajdonában álló ingatlant érintő bírósági végrehajtási eljárást sérelmezte. Kifogásolta az I. fokú és a II. fokú földhivatalok eljárását is, kiemelve azt, hogy a férje által törvényes határidőben beadott fellebbezést nem bírálta el az előírt eljárási határidőben a II. fokú földhivatal. A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság és tisztességes eljáráshoz való jog, valamint a tulajdonhoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.

A megállapított tényállás
Az ügyben megkerestem az érintett önálló bírósági végrehajtót (továbbiakban: végrehajtó), a Fővárosi Kerületek Földhivatalát, valamint a II. fokon eljárt Fővárosi Földhivatalt, amelyet felkértem arra, hogy az I. fokon eljárt Fővárosi Kerületek Földhivatalának ügyintézését is vizsgálja meg. A válaszlevelek és a megküldött, valamint a panaszos által becsatolt iratok, iratmásolatok alapján az alábbi tényállás állapítható meg.
A panaszos kizárólagos tulajdonában álló ingatlanára a Fővárosi Kerületek Földhivatala egy önálló bírósági végrehajtó megkeresésére végrehajtási jogot jegyzett be 2003. június hó 26. napján.
Az előzményi iratok alapján megállapítható, hogy a panaszos házastársa ellen indult végrehajtási eljárás, aki testvére kölcsönügyletében kezesként szerepelt. A végrehajtási eljárás folyamán a panaszos házastársának a nyugdíjára letiltás kiadására került sor, amely eredményesnek bizonyult. Azonban az ügyben eljárt végrehajtó a panaszos kizárólagos tulajdonában álló ingatlanra kérte a végrehajtási jog bejegyzését. A Fővárosi Kerületek Földhivatala a kérelemnek helyt adva a végrehajtási jogot 225539/1/2003. sz. határozatával bejegyezte. Közvetlenül a panaszos a végrehajtási jog bejegyzéséről semmiféle értesítést, határozatot nem kapott. 
A panaszos házastársának kezességvállalásakor még mind a panaszos, mind házastársa előző házasságukban éltek. A kezességet kizárólagosan a panaszos házastársa vállalta. A végrehajtási joggal megterhelt ingatlan a panaszos állítása szerint a házassági vagyonközösségébe nem tartozó különvagyonát képezi, mivel véleménye szerint a különvagyon értékén szerzett vagyontárgy, ami különvagyonnak minősül. A panaszos még előző házassága idején és előző házastársával vásárolta meg a salgótarjáni 6683/A/14. hrsz. alatti ingatlant ½ - ½ tulajdoni arányban. E házasság felbontásakor a bíróság jogerős ítéletével a megjelölt salgótarjáni ingatlannak a férj ½ tulajdoni hányadára is a panaszos tulajdonjogát rendelte bejegyezni házassági vagyonközösség megszüntetése címén. Ezt a Salgótarjáni Körzeti Földhivatal 30.732/1994. számú határozatával rendelte el. Így ez az ingatlan teljes egészében a panaszos tulajdonába került. Ezt követően, 1997. augusztus 25. napján került sor a szóban forgó ingatlan értékesítésére, a panaszos állítása szerint az így befolyt vételárból 1997. november 10. napján – a befolyt vételár értékében – került megvásárlása 1/1 kizárólagos tulajdonként a Főváros XV. Kerületi Önkormányzattól a panaszos korábbi kizárólagos önkormányzati főbérletét képező budapesti 86236/7/A/39. helyrajzi számú ingatlan. Erre, a panaszos tulajdonát és állandó lakóhelyét képező ingatlanra kérte a végrehajtó a végrehajtási jog bejegyzését. A panaszos jelenlegi házastársa, aki ellen a végrehajtási eljárás indult és folyt, 2003. július 10-én kelt nyilatkozatában jelezte a végrehajtó részére, hogy a budapesti 86236/7/A/39. helyrajzi számú ingatlanban tulajdoni hányaddal semmilyen arányban sem bír.
A végrehajtó által a Fővárosi Kerületek Földhivatalához eljuttatott végrehajtási jog bejegyzésére vonatkozó kérelmében a panaszos házastársának 1/1 hányadú tulajdonaként szerepelt a valójában a panaszos 1/1 tulajdonában álló budapesti 86236/7/A/39. helyrajzi számú ingatlan. A Fővárosi Kerületek Földhivatala a végrehajtási jogot a fenti ingatlanra 225539/1/2003. számú határozatával bejegyezte.
Ezt követően a panaszos házastársa 2003. szeptember hó 9. napján kelt fellebbezését benyújtotta a Fővárosi Kerületek Földhivatala 225539/1/2003. számú határozata ellen. A fellebbezést 2003. szeptember hó 15. napján érkeztették a Fővárosi Kerületek Földhivatalánál, majd – a megküldött postakönyvmásolat szerint – 2003. szeptember 23-án a fellebbezés felterjesztésre (tényleges átadásra és átvételre) került a Fővárosi Földhivatal részére.
A Fővárosi Földhivatal kérdésemre, mely arra irányult, hogy a panaszos házastársának fellebbezése mikor került érkeztetésre a Fővárosi Földhivatalnál (természetesen a Fővárosi Kerületek Földhivatala felterjesztése útján), azt a választ adta, visszautalva korábbi levelére, hogy a panaszos házastársának fellebbezése 2003. szeptember hó 15. napján került érkeztetésre a Fővárosi Kerületek Földhivatalánál. A Fővárosi Földhivatal nem bocsátott a rendelkezésemre olyan iratot, melyből kiderült volna, hogy a szóban forgó fellebbezés mikor érkezett meg hozzá. Azonban a rendelkezésemre álló iratanyag alapján, az előző bekezdésben leírtak szerint, megállapítható volt, hogy a Fővárosi Kerületek Földhivatala a fellebbezést a Fővárosi Földhivatal részére 2003. szeptember 23-án átadta (felterjesztette), a Fővárosi Földhivatal pedig azt átvette.
A Fővárosi Földhivatal végül 2004. március hó 11. napján hozta meg 31.713/2003. számú másodfokú határozatát, melyben elrendelte, hogy a Fővárosi Kerületek Földhivatala az érintett ingatlan tulajdoni lapján a sérelmezett határozat meghozatala előtti ingatlan-nyilvántartási állapotot állítsa vissza, valamint elutasította a végrehajtó végrehajtási jog bejegyzésére irányuló kérelmét.
Megkeresésemre a végrehajtó szintén tájékoztatott a Fővárosi Földhivatal másodfokú határozatáról, valamint arról nyilatkozott, hogy – álláspontja szerint – eljárása megfelelő volt.

Az érintett alkotmányos jog 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.

A vizsgálat megállapításai
Az Obtv. 2001. évi módosítását követően az állampolgári jogok országgyűlési biztosának vizsgálódási körébe tartozik a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó is.
Az országgyűlési biztosnak nincsen lehetősége a bírósági határozatok felülvizsgálatára, valamint arra sem, hogy a bíróság eljárását vizsgálja. Mindennek alapja az Obtv. 29. §-ának (1) bekezdése, figyelemmel ugyanezen szakasz (2) bekezdésének e) pontjára, valamint az Alkotmánybíróság 17/1994. (III. 29.) AB határozatában foglaltak. Ezek alapján az országgyűlési biztosnak nincs lehetősége bírósági döntés, eljárás felülvizsgálatára, illetve olyan ügyben vagy kérdésben eljárni, mely a bíróság hatáskörébe tartozik.
Mivel bírósági végrehajtási eljárásban a végrehajtó intézkedése ellen a bírósághoz lehet fordulni végrehajtási kifogással – a közigazgatási bíróságra vonatkozó szabály megfelelő értelmezésével (analógia) jár el az országgyűlési biztos. Ennek értelmében az önálló bírósági végrehajtó, valamint a megyei bírósági végrehajtó eljárását vizsgálja, kivéve az olyan kérdést vagy kérdéseket, amelyre nézve bírósági eljárás van folyamatban, illetve amelyben a bíróság már döntött. Amennyiben a bíróság teljes egészében felülvizsgálta, s elbírálta a végrehajtási eljárás lefolytatását, a végrehajtó tevékenységét, az országgyűlési biztos egyáltalán nem végezhet vizsgálatot.
A bírósági végrehajtásról rendelkező 1994. évi LIII. törvény (továbbiakban: Vht.) alapvető rendelkezései előírják a végrehajtási kényszer arányos és fokozatos alkalmazását. Ha az azonnali beszedési megbízás alkalmazásának lehetősége nem állt fenn, akkor a bírósági végrehajtás során a pénzkövetelést (bármely nagyságú is a tartozás) elsősorban az adós munkabéréből, egyéb járandóságából, illetőleg a pénzintézetnél kezelt őt megillető összegből kell behajtani. Ha előre látható, hogy a munkabérre vagy a pénzintézetnél kezelt összegre vezetett végrehajtás viszonylag rövid időn belül nem vezet eredményre, az adós bármely vagyontárgya végrehajtás alá vonható. A lefoglalt ingatlant csak akkor lehet értékesíteni, ha a követelés az adós vagyontárgyaiból nincs teljesen fedezve vagy csak aránytalanul hosszú idő múlva elégíthető ki (Vht. 7. §). Ugyanakkor figyelembe kell venni a végrehajtást kérő rendelkezési jogát is, amely szerint a törvény keretei között a végrehajtást kérő rendelkezésétől függ, hogy az adós milyen jellegű vagyontárgyából kívánja követelésének végrehajtását. A bíróság a végrehajtási kényszer arányos, illetőleg fokozatos alkalmazása céljából a végrehajtást kérő rendelkezésétől az adós érdekében eltérhet (Vht. 8. §).
Ugyanakkor, ha a végrehajtható okirat tartalmazza az ingatlan adatait, a végrehajtó a végrehajtási költség megelőlegezését követő 3 munkanapon belül lefoglalja az ingatlant (de nem értékesíti). Ha a végrehajtást kérő a végrehajtási kérelemben úgy rendelkezett, hogy az adós ingatlanát is vonják végrehajtás alá, vagy az adós ingatlanának végrehajtás alá vonását nem zárta ki, de a végrehajtási kérelemben az ingatlan adatait nem jelölte meg, a végrehajtó a végrehajtási költség előlegezését és az ingatlan adatainak beszerzését követő 3 munkanapon belül intézkedik az ingatlan lefoglalása iránt. A végrehajtó az ingatlan lefoglalása végett megkeresi a földhivatalt, hogy a végrehajtási jogot jegyezze be az ingatlan-nyilvántartásba, egyúttal felhívja a földhivatalt, hogy a végrehajtási jog bejegyzésével kapcsolatos határozatának megküldésével együtt tájékoztassa a végrehajtót azoknak a nevéről és lakóhelyéről (székhelyéről), akiknek az ingatlanra vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van. A foglalás a végrehajtási jog bejegyzésével valósul meg. A földhivatal a végrehajtási jog bejegyzését – ideértve a megelőző beadványokat is – soron kívül intézi el. A földhivatal a végrehajtási jog bejegyzéséről szóló határozatát a végrehajtónak, a feleknek és azoknak kézbesíti, akiknek az ingatlanra vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van. A lefoglalt ingatlanra vonatkozólag jogot csak azzal a feltétellel lehet szerezni, hogy az a végrehajtást kérő végrehajtási jogát nem sérti, és a végrehajtás célját nem hiúsítja meg. (Vht. 138. §)
A Vht. 5. § (1) bekezdése szerint: „a bírósági végrehajtás során állami kényszerrel is el kell érni, hogy a pénzfizetésre, illetőleg az egyéb magatartásra kötelezett (a továbbiakban: adós) teljesítse a kötelezettségét.” Tehát az a személy, akivel szemben le kell folytatni a végrehajtási eljárást, akire vonatkozóan a Vht. 5. § (2) bekezdése előírja, hogy az állami kényszer – a Vht. keretei között – elsősorban a vagyoni jogait korlátozhatja, kivételesen a személyiségi jogait is érintheti, az, aki pénzfizetésre, illetőleg egyéb magatartásra kötelezett, akit tehát a törvény az adós fogalommal jelöl.
Jelen esetben a végrehajtási lap a panaszos házastársát jelölte meg adósként a végrehajtás alapjául szolgáló bírósági határozat alapján. Más adósról nem történik említés. Ezért a végrehajtást csak az adósként megjelölt vagyonára nézve lehet lefolytatni.
A házasságról, a családról és a gyámságról szóló 1952. évi IV. törvény (a továbbiakban: Csjt.) 27. § (1) bekezdése alapján a házasság megkötésével a házastársak között a házassági életközösség idejére házastársi vagyonközösség keletkezik. Ennek megfelelően a házastársak osztatlan közös tulajdona mindaz, amit a házassági életközösség ideje alatt akár együttesen, akár külön-külön szereztek, kivéve azt, ami valamelyik házastárs különvagyonához tartozik. Közös vagyon a különvagyonnak az a haszna is, amely a házassági életközösség fennállása alatt keletkezett, levonva ebből a vagyonkezelés és fenntartás költségeit. Közös vagyon továbbá a feltalálót, újítót, a szerzőt és más szellemi alkotást létrehozó személyt a házassági életközösség fennállása alatt megillető esedékes díj. A Csjt. 28. § (1) bekezdése szerint a házastárs különvagyonához tartozik:
a) a házasságkötéskor megvolt vagyontárgy,
b) a házasság fennállása alatt öröklés jogcímén szerzett vagy ajándékba kapott vagyontárgy,
c) a személyes használatra szolgáló és szokásos mértékű, illetőleg mennyiségű vagyontárgy,
d) a különvagyon értékén szerzett vagyontárgy.
A házastársak harmadik személlyel szembeni felelősségét a Csjt. 30. §-a határozza meg. E szerint a vagyonközösség fennállása alatt, továbbá a házassági életközösség megszűnésétől a közös vagyon megosztásáig terjedő időben csak a házastársak közös egyetértésével lehet a vagyonközösséghez tartozó tárgyakat elidegeníteni vagy általában olyan vagyonjogi rendelkezést tenni, amely nem a házastársak különvagyonára vonatkozik. Bármelyik házastársnak a vagyonközösség fennállása alatt kötött, az előbbi rendelkezés alá tartozó visszterhes ügyletét a másik házastárs hozzájárulásával kötött ügyletnek kell tekinteni, kivéve, ha az ügyletkötő harmadik tudott, vagy a körülményekből tudnia kellett arról, hogy a másik házastárs az ügylethez nem járult hozzá. Ha azonban a házastárs az ügyletet a mindennapi élet szükségleteinek fedezése körében kötötte, a másik házastárs csak akkor hivatkozhat hozzájárulásának hiányára, ha az ügylet megkötése ellen az ügyletkötő harmadik személynél előzőleg kifejezetten tiltakozott. Az előbbi rendelkezések alapján a másik házastárs felelőssége a házastársa által kötött ügyletért harmadik személlyel szemben a közös vagyonból reá eső rész erejéig áll fenn. A házastárs olyan tartozásáért, amely az előbbi rendelkezések szerint nem mindkét házastársat terheli, mind különvagyonával, mind a közös vagyonból reá eső résszel felel. Az egyik házastárs által a vagyonközösség fennállása alatt kötött ügylethez a másik házastárs részéről megkívánt hozzájárulás nincs alakszerűséghez kötve.
Panaszos, valamint házastársa állítása szerint azonban az az ingatlan, melyre végrehajtási jog bejegyzését kérte a végrehajtó, s melyre az I. fokon eljárt Fővárosi Kerületek Földhivatala bejegyezte a végrehajtási jogot, a panaszos különvagyonába tartozó, kizárólagos tulajdonában álló ingatlan a Csjt. 28. § (1) bek. d) pontja alapján (különvagyon értékén szerzett vagyontárgy). A panaszos házastársa 2003. július 10-én kelt nyilatkozatában jelezte a végrehajtó felé, hogy az említett ingatlannak semmilyen arányban sem tulajdonosa. Arra ez a nyilatkozat nem tért ki, hogy a panaszos és házastársa véleménye szerint az ingatlan a panaszos különvagyonába tartozik.
Azonban az ingatlan-nyilvántartásról szóló 1997. évi CXLI. törvény (továbbiakban: Inytv.) 26. § (1) bekezdése szerint az ingatlanhoz kapcsolódó jog vagy tény keletkezését, módosulását, illetve megszűnését kérelemre vagy megkeresésre kell az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezni. Az Inytv. 6. § (1) bek. alapján a jogok és jogilag jelentős tények bejegyzésére illetőleg feljegyzésére irányuló ingatlan-nyilvántartási eljárás – ha az Inytv. másként nem rendelkezik – az ügyfél kérelmére vagy hatósági megkeresésre indul, és az ingatlan-nyilvántartásba csak az a jog, jogilag jelentős tény jegyezhető be, illetőleg kerülhet feljegyzésre, amelyet a kérelem vagy hatósági megkeresés megjelöl. Az Inytv. 49. § (1) bek. alapján az ingatlan-nyilvántartásba jog és tény csak azzal szemben jegyezhető be, aki ott jogosultként már szerepel, vagy akit egyidejűleg jogosultként bejegyeznek.
Tehát a végrehajtó nem kérhette volna a végrehajtási jog bejegyzését a panaszos kizárólagos tulajdonában álló ingatlan tekintetében egy olyan végrehajtási eljárás keretében, ahol adósként a panaszos házastársa szerepel. Ilyen esetben – ha az adós házastársa, aki nem minősül adósnak az adott végrehajtási eljárásban, szerepel kizárólagos ingatlan-tulajdonosként – annak vizsgálatára van szükség, hogy az ingatlan házastársi közös vagyon-e, vagy esetlegesen a házastársi külön vagyon körébe tartozik. Ennek vizsgálata nem lehetséges a végrehajtási eljárásban, ilyenkor a végrehajtónak tájékoztatnia kell a végrehajtást kérőt, valamint a bíróságot, és a végrehajtást kérő megfontolhatja, hogy milyen további eljárásokat kezdeményez az ingatlan jogi státuszának tisztázása érdekében.
Továbbá az Inytv. 39. § (3) bek. b) pontja szerint nem alkalmas hiánypótlásra a bejegyzés alapjául szolgáló okirat, és a bejegyzési kérelmet el kell utasítani a kérelem eredeti rangsorában, ha ahhoz, hogy bejegyezhető legyen a szerződő vagy jogosult, illetőleg kötelezett felek személyét kellene megváltoztatni a jogutódlás kivételével. Tehát az I. fokon eljárt Fővárosi Kerületek Földhivatalának el kellett volna utasítania határozatával a végrehajtó végrehajtási jog bejegyzésére irányuló kérelmét.
A panaszos házastársa 2003. szeptember hó 9. napján kelt fellebbezését benyújtotta a Fővárosi Kerületek Földhivatala 225539/1/2003. számú határozata ellen. A fellebbezést 2003. szeptember hó 15. napján érkeztették a Fővárosi Kerületek Földhivatalánál, majd – a megküldött postakönyvmásolat szerint – 2003. szeptember 23-án a fellebbezés felterjesztésre (tényleges átadásra/átvételre) került a Fővárosi Földhivatal részére. A II. fokon eljárt Fővárosi Földhivatal végül 2004. március hó 11. napján hozta meg 31.713/2003. számú másodfokú határozatát, melyben elrendelte, hogy a Fővárosi Kerületek Földhivatala az érintett ingatlan tulajdoni lapján a sérelmezett határozat meghozatala előtti ingatlan-nyilvántartási állapotot állítsa vissza, valamint elutasította a végrehajtó végrehajtási jog bejegyzésére irányuló kérelmét.
Az Inytv. 25. § (2) bek. szerint az ingatlan-nyilvántartási eljárásban az Inytv-ben nem szabályozott kérdésekben az Áe. (az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény) rendelkezéseit kell alkalmazni. Az Áe szerint az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül – kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül – kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg (Áe. 15. § (1) bek.). A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik (Áe. 15. § (4) bek.). Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja, erről – kérelemre indult eljárás esetén – az ügyfelet értesíteni kell (Áe 15. § (5) bek.). Az Inytv. 45. §-a szerint, ha a beadvány harmincnál több önálló ingatlant vagy harmincnál több érdekeltet érint, az érdemi határozatot kilencven napon belül kell meghozni. 
A panaszos kifogásolta eredeti beadványában azt, hogy házastársa a fellebbezésére nem kapott törvényes határidőben semmilyen választ, így jogorvoslatra nem volt mód, különös tekintettel arra, hogy az I. fokú hatóság tévedése miatt az I. fokú határozatról az ingatlan ingatlan-nyilvántartás szerinti kizárólagos tulajdonosa nem értesült. Megismételt beadványában a panaszos – attól függetlenül, hogy végül a II. fokú hatóság (Fővárosi Földhivatal) késedelmesen meghozta határozatát, melyben a jogszabályoknak megfelelően elutasította a végrehajtó végrehajtási jog bejegyzésére irányuló kérelmét – kérte a végrehajtó, valamint a földhivatali hatóságok eljárásának vizsgálatát, mivel úgy vélte, hogy alkotmányos jogaiban sérelem érte.

Összegzés
1. Megállapítom, hogy az eljárt végrehajtó a tulajdonhoz való joggal, valamint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság elve és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, mivel a végrehajtási jog bejegyzését az ingatlan-nyilvántartás szerint a panaszos kizárólagos tulajdonában álló ingatlan tekintetében kérte egy olyan végrehajtási eljárás keretében, ahol adósként a panaszos házastársa szerepelt. Ezt a tényt nem vette figyelembe, ahogy az ingatlan-nyilvántartásnak, valamint a házassági vagyonjognak az ügy szempontjából releváns szabályozását sem.
2. Megállapítom, hogy az I. fokon eljárt Fővárosi Kerületek Földhivatala a tulajdonhoz való joggal, valamint az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság elve és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, mivel a végrehajtási jog bejegyzésével összefüggésben jogszabálysértő módon járt el, a végrehajtási jogot jogszabályellenesen bejegyezte az ingatlan-nyilvántartásba.
3. Megállapítom, hogy a II. fokon eljárt Fővárosi Földhivatal az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság elve és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okozott, mivel a jogszabály által előírt ügyintézési határidőt túllépve hozta meg érdemi határozatát.

Ajánlások, kezdeményezések
1. Felkérem a Magyar Bírósági Végrehajtói Kamarát, hogy figyelmeztesse az eljárt végrehajtót a körültekintőbb, a jogszabályoknak megfelelő, szakszerű munkavégzésre.
2. A Fővárosi Földhivatal megbízott vezetője levelében tájékoztatott arról, hogy az I. fokon eljárt Fővárosi Kerületek Földhivatalának érintett ügyintézői figyelmét felhívta a határozatok meghozatala során tanúsított fokozottabb körültekintésre. Mindennek ellenére – a közbizalom helyreállítása, valamint a lakásmaffia elleni hatékony fellépés miatt fokozottan megkövetelt szakszerűség biztosítása érdekében – kérem, hogy a Fővárosi Kerületek Földhivatalának vezetője vizsgálja meg átfogóan az érintett ügyintézők, valamint a szakmai irányítást végző vezetők munkáját, és vegye fontolóra a fegyelmi eljárás kezdeményezésének a lehetőségét.
3. Felkérem a Fővárosi Földhivatal vezetőjét, hogy tegyen meg minden szükségesnek ítélt lépést az ügyintézési határidők betartása érdekében. Hívja fel a figyelmét az ügyintézőknek az ügyintézési határidők betartásának fontosságára.
Mindennek jogalapja az Obtv. 20. § (1) bekezdése, valamint 21. § (1) bekezdése.
Felkérem az ajánlással, illetve kezdeményezéssel érintett szerveket, hogy álláspontjukról és a megtett, illetve megtenni tervezett intézkedésekről 30 napon belül szíveskedjenek értesíteni. 

Budapest, 2004. október 19.
Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet:

Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény
29. § (1) E törvény alkalmazásában - a (2) bekezdésben foglaltak kivételével - hatóság: h) a kötelező tagság alapján működő köztestület; j) a megyei bírósági végrehajtó és az önálló bírósági végrehajtó. (2) E törvény alkalmazásában nem minősül hatóságnak: e) a bíróság;

A bírósági végrehajtásról szóló 1994. évi LIII. törvény
1. § A bíróságok és a jogvitát eldöntő más szervek határozatait, továbbá egyes okiratokon alapuló követeléseket bírósági végrehajtás útján, e törvény szerint kell végrehajtani.
5. § (1) A bírósági végrehajtás során állami kényszerrel is el kell érni, hogy a pénzfizetésre, illetőleg az egyéb magatartásra kötelezett (a továbbiakban: adós) teljesítse a kötelezettségét. (2) Az állami kényszer - e törvény keretei között - elsősorban az adós vagyoni jogait korlátozhatja, kivételesen az adós személyiségi jogait is érintheti. (3) Az adós személye elleni kényszercselekményt - a bíróság, illetőleg a bírósági végrehajtó (a továbbiakban: végrehajtó) intézkedése alapján - a rendőrség végzi el. A rendőrség jogosult és köteles mindazokat a kényszerítő intézkedéseket megtenni és kényszerítő eszközöket alkalmazni, amelyek a rendőrségről szóló jogszabályok szerint megtehetők, illetőleg alkalmazhatók, és az adott esetben a végrehajtás eredményes befejezéséhez szükségesek.
6. § (1) A pénzforgalmi úton érvényesíthető - e törvényben említett - pénzkövetelést azonnali beszedési megbízással kell behajtani; bírósági végrehajtásnak akkor van helye, ha az azonnali beszedési megbízás nem vezetett eredményre. (2) Pénzforgalmi úton lehet behajtani e törvényben említett pénzkövetelést, ha a) a jogosult - a lakás-előtakarékossági számla kivételével - bankszámlával, a kötelezett pedig pénzforgalmi bankszámlával rendelkezik, b) a végrehajtás általános feltételei fennállnak, c) a követelés teljesítését bírósági, közjegyzői határozat írja elő, vagy az a 21. §-nak megfelelő közjegyzői okiratban foglalt kötelezettségvállaláson alapul, és d) a jogosult a behajtást végző pénzügyi intézménynek nyilatkozik arról, hogy nincs folyamatban a követelése behajtására irányuló bírósági végrehajtási eljárás, illetőleg nem terjesztett elő végrehajtás elrendelése iránti kérelmet, vagy ilyen kérelme alapján a követelése nem nyert kielégítést. (3) Ha a kötelezett pénzforgalmi számlája nem ismert, és az a cégnyilvántartásból sem állapítható meg, a végrehajtás elrendelésére jogosult bíróság a jogosult kérelmére felhívja az adóhatóságot a számlaszám közlésére. Az adóhatóság köteles a felhívásnak haladéktalanul eleget tenni. (4) Ha a pénzforgalmi úton történő behajtás fedezet hiánya miatt nem vagy csak részben vezetett eredményre, bírósági végrehajtásnak csak akkor van helye, ha a végrehajtást kérő igazolja, hogy a kötelezett számlavezető pénzügyi intézményétől nem kérte az azonnali beszedési megbízás további függőben tartását, és megjelöli, hogy az azonnali beszedési megbízást milyen összegben teljesítette a pénzügyi intézmény. A függőben tartásra irányadó határidő lejárta előtt előterjesztett végrehajtási kérelem elbírálására is ez a rendelkezés irányadó.
7. § (1) A bírósági végrehajtás során a pénzkövetelést elsősorban a pénzügyi intézménynél kezelt, az adós rendelkezése alatt álló összegből, illetőleg az adós munkabéréből, illetményéből, munkadíjából, a munkaviszonyon, munkaviszony jellegű szövetkezeti jogviszonyon, közszolgálati és közalkalmazotti jogviszonyon, szolgálati viszonyon, társadalombiztosítási jogviszonyon alapuló járandóságából, valamint a munkából eredő egyéb rendszeres, időszakonként visszatérően kapott díjazásából, juttatásából, követeléséből (a továbbiakban együtt: munkabéréből) kell behajtani. (2) Ha előre látható, hogy a követelést a munkabérre, illetőleg a pénzügyi intézménynél kezelt összegre vezetett végrehajtással nem lehet viszonylag rövidebb időn belül behajtani, az adós bármilyen lefoglalható vagyontárgya végrehajtás alá vonható. A lefoglalt ingatlant azonban csak akkor lehet értékesíteni, ha a követelés az adós egyéb vagyontárgyaiból nincs teljesen fedezve, vagy csak aránytalanul hosszú idő múlva elégíthető ki. (3) E törvény alkalmazásában pénzügyi intézménynél kezelt összeg: a) a Polgári Törvénykönyvről szóló 1959. évi IV. törvény (a továbbiakban: Ptk.) 529. §-ában meghatározott bankszámlaszerződés alapján nyitott bankszámlán szereplő összeg, valamint a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg, ha azt a pénzügyi intézmény a bankszámlaszerződés szabályainak megfelelően kezeli (ideértve a nem pénzforgalmi jellegű számlákon kezelt összegeket is), b) a Ptk. 530. §-ában meghatározott betétszerződés és a Ptk. 533. §-ában meghatározott takarékbetét-szerződés alapján takarékbetétkönyv, egyéb betéti okirat ellenében a pénzügyi intézménynél elhelyezett, az adós rendelkezése alatt álló összeg; továbbá egyéb szerződés alapján az adós részére a pénzügyi intézmény által visszafizetendő, az adós rendelkezése alatt álló pénzösszeg. (4) A bírósági végrehajtás során a pénzügyi intézménynél kezelt összegre irányadó szabályokat kell alkalmazni a befektetési szolgáltatókra vonatkozó törvényi rendelkezések szerint ügyfélszámlán nyilvántartott, az adós rendelkezése alatt álló összegre is. (5) A bíróság és a végrehajtó a végrehajtási eljárás során szükség esetén megkeresi az adóhatóságot a hozzá bejelentett bankszámlaszámok közlése végett, továbbá a pénzügyi intézményeket az adós náluk kezelt pénzösszegeinek végrehajtás alá vonásához szükséges adatok (számlaszám) közlése végett.
8. § (1) E törvény keretei között a végrehajtást kérő rendelkezésétől függ, hogy az adós milyen jellegű vagyontárgyából kívánja követelésének végrehajtását. (2) A bíróság a végrehajtási kényszer arányos, illetőleg fokozatos alkalmazása céljából a végrehajtást kérő rendelkezésétől az adós érdekében eltérhet.
136. § (1) Az adós tulajdonában levő ingatlant az ingatlan jellegére, művelési ágára és az ingatlant terhelő jogra vagy tilalomra, továbbá az ingatlanhoz kapcsolódó, az ingatlan-nyilvántartásba feljegyzett tényekre tekintet nélkül végrehajtás alá lehet vonni. (2) Ha az állami tulajdonban álló ingatlant a kezelőjének a tartozása fejében vonták végrehajtás alá, e törvénynek a tulajdonjogra vonatkozó rendelkezéseit a kezelői jogra kell megfelelően alkalmazni. (3) Mentes a végrehajtás alól az az ingatlan, amelyet a felszámolási eljárás során nem lehet az adós vagyonához tartozóként figyelembe venni.
137. § (1) A végrehajtás alá vont ingatlant megszerző új tulajdonos tulajdonjogát csak a következő jogok terhelhetik: a) a telki szolgalom, b) a közérdekű használati jog, c) az ingatlannyilvántartásba bejegyzett haszonélvezeti jog, d) a törvényen alapuló haszonélvezeti jog akkor is, ha nincs az ingatlannyilvántartásba bejegyezve. (2) Nem terheli az ingatlant megszerző tulajdonos tulajdonjogát a haszonélvezeti jog - függetlenül attól, hogy az ingatlan-nyilvántartásba be van-e jegyezve -, ha annak jogosultja a végrehajtást kérő követelésének kielégítéséért felelős, vagy ha azt a jelzálogjog keletkezése után szerződéssel létesítették.
138. § (1) Ha a végrehajtható okirat tartalmazza az ingatlan adatait, a végrehajtó a végrehajtási költség megelőlegezését követő 3 munkanapon belül lefoglalja az ingatlant. Ha a végrehajtást kérő a végrehajtási kérelemben úgy rendelkezett, hogy az adós ingatlanát is vonják végrehajtás alá, vagy az adós ingatlanának végrehajtás alá vonását nem zárta ki, de a végrehajtási kérelemben az ingatlan adatait nem jelölte meg, a végrehajtó a végrehajtási költség előlegezését és az ingatlan adatainak beszerzését követő 3 munkanapon belül intézkedik az ingatlan lefoglalása iránt. (2) A végrehajtó az ingatlan lefoglalása végett megkeresi a földhivatalt, hogy a végrehajtási jogot jegyezze be az ingatlan-nyilvántartásba, egyúttal felhívja a földhivatalt, hogy a végrehajtási jog bejegyzésével kapcsolatos határozatának megküldésével együtt tájékoztassa a végrehajtót azoknak a nevéről és lakóhelyéről (székhelyéről), akiknek az ingatlanra vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van. A foglalás a végrehajtási jog bejegyzésével valósul meg. (3) A földhivatal a végrehajtási jog bejegyzését - ideértve a megelőző beadványokat is - soron kívül intézi el. (4) A földhivatal a végrehajtási jog bejegyzéséről szóló határozatát a végrehajtónak, a feleknek és azoknak kézbesíti, akiknek az ingatlanra vonatkozólag az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett joguk van, egyúttal megadja a végrehajtónak a (2) bekezdés szerinti tájékoztatást. (5) Halasztó hatályú igényper indításának a végrehajtási jog bejegyzéséről szóló első fokú földhivatali határozat alapján van helye. (6) A lefoglalt ingatlanra vonatkozólag jogot csak azzal a feltétellel lehet szerezni, hogy az a végrehajtást kérő végrehajtási jogát nem sérti, és a végrehajtás célját nem hiúsítja meg.
140/A. § (1) Az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogok jogosultjai részére a végrehajtó valamennyi szükséges tájékoztatást - ha nem ismert más cím - az ingatlan-nyilvántartásban feltüntetett, illetőleg a földhivatal által közölt címre küldi meg. (2) A tájékoztatás megtörténtéhez fűződő jogkövetkezmények az (1) bekezdésben megjelölt címre történő kézbesítéshez fűződnek, az eljárás folytatásának nem akadálya az, ha e címre történt kézbesítés sikertelen.

1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül - kiskorú ügyfél esetében soron kívül, de legkésőbb tizenöt napon belül - kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg. (2) A testületi szerv hatáskörébe tartozó egyedi államigazgatási ügyben az (1) bekezdésben meghatározott határidőn belül, vagy ha ez nem lehetséges, legkésőbb a soron következő testületi ülésen kell határozni. (3) Ha a felettes szerv a mulasztó közigazgatási szerv helyett azonos hatáskörű másik szervet jelöl ki az eljárásra, az elintézési határidő a kijelölésnek az eljáró szervhez érkezésekor kezdődik. (4) A felettes szerv eljárása esetén az elintézési határidő az iratoknak a felettes szervhez érkezésekor kezdődik. A közigazgatási szerv a felettes szerve intézkedésének kézhezvételétől számított öt napon belül köteles az iratokat felterjeszteni. (5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.

1997. évi CXLI. törvény az ingatlan-nyilvántartásról
6. § (1) A jogok és jogilag jelentős tények bejegyzésére illetőleg feljegyzésére irányuló ingatlan-nyilvántartási eljárás - ha e törvény másként nem rendelkezik - az ügyfél kérelmére vagy hatósági megkeresésre indul, és az ingatlan-nyilvántartásba csak az a jog, jogilag jelentős tény jegyezhető be, illetőleg kerülhet feljegyzésre, amelyet a kérelem vagy hatósági megkeresés megjelöl. (2) A bejegyzés, feljegyzés, illetőleg az erről szóló határozat a bejegyzés, feljegyzés iránti kérelemben foglaltak szerint javítható, illetőleg egészíthető ki.
25. § (1) Az ingatlan-nyilvántartási eljárás az ingatlannal kapcsolatos jogok bejegyzésére és tények feljegyzésére, illetve az ingatlan adataiban bekövetkezett változások átvezetésére (együtt: változás vezetése) irányuló államigazgatási eljárás. (2) Az ingatlan-nyilvántartási eljárásban az e törvényben nem szabályozott kérdésekben az Áe. rendelkezéseit kell alkalmazni.
26. § (1) Az ingatlanhoz kapcsolódó jog vagy tény keletkezését, módosulását, illetve megszűnését kérelemre vagy megkeresésre kell az ingatlan-nyilvántartásba bejegyezni. (2) A kérelemre induló eljárásban a jogi képviselet kötelező. Jogi képviselőnek kell tekinteni az ügyvédet (ügyvédi irodát), jogtanácsost és a fél képviseletében eljáró közjegyzőt [1991. évi XLI. törvény 175. § (1) bek.]. (3) A kérelmet a bejegyzés alapjául szolgáló szerződés (jognyilatkozat) keltétől számított 30 napon belül kell a körzeti földhivatalhoz benyújtani. Ha a szerződés (jognyilatkozat) létrejöttéhez harmadik személy beleegyezése vagy - ide nem értve a földhivatali engedélyt - hatósági jóváhagyás szükséges, a kérelmet a beleegyezéstől, illetve a jóváhagyástól számított 30 napon belül kell a körzeti földhivatalhoz benyújtani. (4) A bejegyzés iránti kérelem benyújtására meghatározott határidő elmulasztása esetén az illetékekről szóló törvény szerinti mulasztási bírságot kell fizetni. (5) A kérelemhez csatolni kell a bejegyzés alapjául szolgáló okiratot, valamint annak két másolatát, amelynek tartalmaznia kell az okiratra vezetett záradékot (jóváhagyást, igazolást stb.) is, továbbá a bejegyzéshez és az illeték megállapításához szükséges egyéb iratokat. (6) A bejegyzést - ha jogszabály rendelkezéséből vagy a felek megállapodásából más nem következik - annak kell kérnie, aki ezáltal jogosulttá válik. Kérheti a bejegyzést az is, akinek ez bejegyezett jogát érinti. (7) Az eljáró hatóság (bíróság, közjegyző, bírósági végrehajtó stb.) bejegyezhető jogra vagy feljegyezhető tényre vonatkozó határozata alapján - annak jogerőre emelkedése után - megkeresi a földhivatalt a bejegyzés iránt. A vagyonszerzést létrehozó, megállapító bírósági határozatot két példányban kell a körzeti földhivatal részére megküldeni. (8) A szerződő felek kérelmüket közös nyilatkozattal mindaddig visszavonhatják, amíg abban a földhivatal nem hozott határozatot. Ha a bejegyzés folytán harmadik személy vált volna jogosulttá, a kérelem visszavonásához az ő hozzájárulása is szükséges. (9) Ha a bejegyzési kérelemben szereplő külföldi személy Magyarországon lakóhellyel nem rendelkezik, a bejegyzési kérelemhez mellékelni kell magyarországi kézbesítési meghatalmazottjának nevét és lakóhelyét (székhelyét), illetve a meghatalmazásnak elfogadását tartalmazó okiratot.
27. § (1) Az ingatlan adatainak, valamint az ingatlan-nyilvántartásba bejegyzett jogosult nevének (cégnevének), illetve lakcímének (székhelyének, telephelyének) a megváltozását a földhivatal az érdekelt bejelentése alapján vagy hivatalból (helyszíni ellenőrzés, adatátvétel személyiadat- és lakcímnyilvántartásból stb.) vezeti át az ingatlan-nyilvántartásban. (2) Az ingatlan tulajdonosa, az állam tulajdonosi jogait gyakorló szerv vagy a vagyonkezelő, illetőleg a használó a változás bekövetkezésétől, illetőleg a tudomásszerzéstől számított harminc napon belül köteles bejelenteni az ingatlan fekvése szerint illetékes körzeti földhivatalnak a) az ingatlan határvonalában, területében, továbbá a földrészlet művelési ágában - ideértve a művelés alól kivett területet is - és a föld minőségében bekövetkezett változást, b) a nyilvántartás tárgyát képező épület, építmény létesítését, illetve lebontását. (3) A jogosult - a (2) bekezdésben meghatározott határidőben - köteles bejelenteni nevének, illetve lakcímének (székhelyének, telephelyének) megváltozását. (4) Nincs szükség külön bejelentésre, ha a (2)-(3) bekezdés szerinti változás hatósági határozaton alapul, illetőleg a tulajdonjog, a vagyonkezelői jog változásával kapcsolatos, feltéve, hogy ennek bejegyzését az érdekelt harminc napon belül kéri. (5) Az ingatlan adataiban hatósági határozattal, továbbá a település igazgatási, belterületi határának módosításával kapcsolatban bekövetkezett változásokat az eljáró hatóság jelenti be a körzeti földhivatalnak.
39. § (1) Ha a kérelemnek, illetőleg mellékletének vagy a bejegyzés alapjául szolgáló okiratnak pótolható hiányossága van, a kérelmezőt határidő megjelölésével fel kell hívni a hiány pótlására. (2) Ha a körzeti földhivatal megítélése szerint a kérelmet részben el kell utasítani, a kérelmezőt nyilatkozattételre kell felhívni, hogy a kérelmet teljesíthető részében fenntartja-e. (3) Nem alkalmas hiánypótlásra a bejegyzés alapjául szolgáló okirat, és a bejegyzési kérelmet el kell utasítani a kérelem eredeti rangsorában, ha ahhoz, hogy bejegyezhető legyen, a) a benyújtott okirat tartalmát, illetőleg az abban megjelölt jogcímet kellene módosítani, b) a szerződő vagy jogosult, illetőleg kötelezett felek személyét kellene megváltoztatni a jogutódlás kivételével,
45. § Ha a beadvány harmincnál több önálló ingatlant vagy harmincnál több érdekeltet érint, az érdemi határozatot kilencven napon belül kell meghozni.
49. § (1) Az ingatlan-nyilvántartásba jog és tény csak azzal szemben jegyezhető be, aki ott jogosultként már szerepel, vagy akit egyidejűleg jogosultként bejegyeznek. (2) Az ingatlan adataiban bekövetkezett változás átvezetése kérdésében a bejelentés nem köti a körzeti földhivatalt. (3) Az ingatlan-nyilvántartási ügyben hozott határozatnak tartalmaznia kell a jogorvoslati lehetőségre vonatkozó figyelmeztetést, valamint a kérelem elutasítása esetén az indokolást. (4) Az ingatlan-nyilvántartási határozatot a körzeti földhivatal vezetője, vagy az általa aláírási joggal felruházott ingatlan-nyilvántartási előadó írhatja alá.
50. § (1) Hivatalból be kell jegyezni a tulajdonjog átruházására irányuló okiratban kikötött haszonélvezeti jogot, használat jogát, tartási vagy életjáradéki jogot, elő- vagy visszavásárlási jogot, telki szolgalmi jogot, vételárhátralék biztosítására alapított jelzálogjogot, elidegenítési és terhelési tilalmat akkor is, ha az akire a tulajdonjogot átruházták csak a tulajdonjog bejegyzését kéri. A bejegyzést a tulajdonjog bejegyzésével egyidejűleg kell teljesíteni. Nem vonatkozik ez a rendelkezés arra az esetre, ha a tulajdonjog bejegyzése iránti kérelem benyújtásáig a jogosult ezeknek a jogoknak, illetve tényeknek a bejegyzéséről lemondott, vagy azok megszűntek. (2) Hivatalból törölni kell az ingatlan-nyilvántartásból a) a kisajátítási, illetőleg a telekalakítási eljárás megindítására vonatkozó bejegyzést az eljárás során hozott határozat alapján történt tulajdonváltozás, b) az elő- és visszavásárlási jogot, a vételi jogot, valamint a tulajdonjog fenntartásával történő eladás tényére vonatkozó bejegyzést az ezeken alapuló tulajdonszerzés, c) a zálogjog ranghelye előzetes biztosításának tényét az ezen alapuló valamely zálogjog, továbbá d) a jelzálogjog ranghelye fenntartásának tényét az ezen alapuló jelzálogjog, önálló zálogjog bejegyzésével egyidejűleg. (3) Az öröklési szerződésen alapuló elidegenítési és terhelési tilalmat a szerződési örökös tulajdonjogának bejegyzésével egyidejűleg hivatalból törölni kell. Ha az örökhagyóval szerződő fél az örökhagyó előtt halt meg, a tilalom ebből az okból nem törölhető. (4) Ha a körzeti földhivatal valamely kérelem, megkeresés elintézése során észleli, hogy valamely jog vagy tény megszűnése az ingatlan-nyilvántartásból kétségtelenül megállapítható, határozatban köteles ennek törléséről is rendelkezni. Ha hivatalos eljárás során egyébként észleli, hogy törlésre van szükség, erről a tényről hivatalos feljegyzést készít, és a törlésről külön határozatot hoz. Ezt a határozatot csak az ingatlan tulajdonosának és annak az érdekeltnek kell kézbesíteni, akinek a joga megszűnt.
51. § (1) El kell utasítani a bejegyzési kérelmet, ha a bejegyzés alapjául szolgáló okiratnak olyan tartalmi vagy alaki hiányossága van, amely miatt az nyilvánvalóan érvénytelen. Az érvénytelenség akkor nyilvánvaló, ha ez a tény önmagában az okiratból megállapítható. (2) A kérelem elutasítása vagy részbeni elutasítása esetén a határozat indokolásában az elutasítás valamennyi okát fel kell sorolni. A határozatban utalni kell az elutasítás tényének a tulajdoni lapra történt bejegyzésére. Nem kell az elutasítás tényét a tulajdoni lapra bejegyezni, ha a bejegyzés iránti kérelem vagy a bejegyzés alapjául szolgáló okirat hiányosságai nem pótolhatók.

1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról
27. § (1) A házasság megkötésével a házastársak között a házassági életközösség idejére házastársi vagyonközösség keletkezik. Ennek megfelelően a házastársak osztatlan közös tulajdona mindaz, amit a házassági életközösség ideje alatt akár együttesen, akár külön-külön szereztek, kivéve azt, ami valamelyik házastárs különvagyonához tartozik. Közös vagyon a különvagyonnak az a haszna is, amely a házassági életközösség fennállása alatt keletkezett, levonva ebből a vagyonkezelés és fenntartás költségeit. Közös vagyon továbbá a feltalálót, újítót, a szerzőt és más szellemi alkotást létrehozó személyt a házassági életközösség fennállása alatt megillető esedékes díj. 
28. § (1) A házastárs különvagyonához tartozik: a) a házasságkötéskor megvolt vagyontárgy, b) a házasság fennállása alatt öröklés jogcímén szerzett vagy ajándékba kapott vagyontárgy, c) a személyes használatra szolgáló és szokásos mértékű, illetőleg mennyiségű vagyontárgy, d) a különvagyon értékén szerzett vagyontárgy. (2) Az a különvagyonhoz tartozó tárgy, amely a mindennapi közös életvitelt szolgáló, valamint a szokásos mértékű berendezési és felszerelési tárgy helyébe lép, tizenötévi házassági együttélés után közös vagyonná válik.
30. § (1) A vagyonközösség fennállása alatt, továbbá a házassági életközösség megszűnésétől a közös vagyon megosztásáig terjedő időben csak a házastársak közös egyetértésével lehet a vagyonközösséghez tartozó tárgyakat elidegeníteni vagy általában olyan vagyonjogi rendelkezést tenni, amely nem a házastársak különvagyonára vonatkozik. (2) Bármelyik házastársnak a vagyonközösség fennállása alatt kötött, az előbbi rendelkezés alá tartozó visszterhes ügyletét a másik házastárs hozzájárulásával kötött ügyletnek kell tekinteni, kivéve, ha az ügyletkötő harmadik tudott, vagy a körülményekből tudnia kellett arról, hogy a másik házastárs az ügylethez nem járult hozzá. Ha azonban a házastárs az ügyletet a mindennapi élet szükségleteinek fedezése körében kötötte, a másik házastárs csak akkor hivatkozhat hozzájárulásának hiányára, ha az ügylet megkötése ellen az ügyletkötő harmadik személynél előzőleg kifejezetten tiltakozott. (3) Az előbbi rendelkezések alapján a másik házastárs felelőssége a házastársa által kötött ügyletért harmadik személlyel szemben a közös vagyonból reá eső rész erejéig áll fenn. (4) A házastárs olyan tartozásáért, amely az előbbi rendelkezések szerint nem mindkét házastársat terheli, mind különvagyonával, mind a közös vagyonból reá eső résszel felel. (5) Az egyik házastárs által a vagyonközösség fennállása alatt kötött ügylethez a másik házastárs részéről megkívánt hozzájárulás nincs alakszerűséghez kötve.