Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1938/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Tasi Katalin

A vizsgálat megindulása
A Panaszos írásban fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához azt sérelmezve, hogy öregségi nyugdíj iránti kérelme tárgyában a Fejér Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság (a továbbiakban: Igazgatóság) valamint a Belügyminisztérium (a továbbiakban: BM.) Szociális és Nyugdíjmegállapító Osztálya több alkalommal, egymással ellenkező tartalmú határozatokat hozott, valamint hogy a határozatok sorozatos módosítása majd visszavonása miatt méltánytalan helyzetbe került. 
A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. és 17. §-ainak értelmében vizsgálatot indítottam, mert felmerült a jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog sérelmének gyanúja.
A panasz kivizsgálása céljából megkerestem a Fejér Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság (a továbbiakban: Igazgatóság) igazgatóját, valamint a Belügyminisztérium illetékes ügyintézőjét kértem tájékoztatás nyújtására. Az így összegyűjtött anyag és a panaszos által megküldött iratok alapján tártam fel az alábbiakat.  

Érintett alkotmányos jogok 
1949. évi XX. törvény A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. (A jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog az alapja a panaszos azon jogának, hogy ügyében a közigazgatási szervek tisztességesen, az elintézési határidőket betartva és a jogszabályokat helyesen értelmezve járjanak el.) 

Egyéb kapcsolódó jogszabályok
1997. évi LXXXI. törvény a társadalombiztosítási nyugellátásról
168/1997. (X. 6.) kormányrendelet a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtásáról
1997. évi LXXX. törvény a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről
1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról 
195/1997. (XI. 5.) kormányrendelet a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény végrehajtásáról
1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
1952. évi III. törvény a polgári perrendtartásról

A megállapított tényállás 
A Panaszos kérelmére a Fejér Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság 2002. 09. 30-án kelt, 29-07298/2002/0003-as számú határozatával 34 év 97 nap szolgálati idő megállapításáról rendelkezett, mely határozat végén arról tájékoztatta a kérelmezőt, hogy az 1980. 11. 01-jétől 1986. 10. 31-ig terjedő időszak szolgálati időként nem vehető figyelembe, mert hivatásos szolgálatban eltöltött ideje nyugállományba helyezéssel szűnt meg. Ezt követően a 29-07298/2002/0008-as számú határozattal a megállapított szolgálati időt 34 év 341 napra, valamint a korábbi határozatban megállapított korkedvezményre jogosító időt is módosította az Igazgatóság 2002. 11. 27-én. E határozat ellen panaszos fellebbezéssel élt, mely kérelmét az Igazgatóság 29-07298/2002/0012-es számú határozatával elutasított 2003. 02. 13-án. A határozat ellen lehetőség volt bírósághoz fordulni, amelyről az Igazgatóság a jogszabályban előírtaknak megfelelően tájékoztatta panaszost. Panaszos 2003. 03. 12-én levélben kérte az Igazgatóságot a határozatok „megszüntetésére”, mely kérelmében tájékoztatta az Igazgatóságot, hogy a Belügyminisztérium 72-56/260/1/2003-as számú határozatával szolgálati nyugdíj folyósításáról rendelkezett. A Belügyminisztérium 2003. 03. 21-én kelt, 72-56/260/2/2003-es számú határozatával utólagos nyugdíj-kiegészítés megállapításáról is rendelkezett. Az Igazgatóság igazgatója a határozat ellen benyújtott kereset alapján az ügyet felülvizsgálta, és 2003. 05. 07-én 29-07298/2002/0013-as számú határozatával a szolgálati idő módosításáról hozott határozatát az alapeljárás során meghozott határozatra is kiterjedően visszavonta, és az Igazgatóság Nyugellátási Osztályát új eljárás lefolytatására kötelezte és tájékoztatta, hogy panaszos keresetlevelét nem továbbítja az új határozat meghozataláig. Az Igazgatóság ezután 3 hónap elteltével, 2003. 08. 08-án meghozta 29-07298/2002/0016-os számú határozatát, melybe 0 év 0 nap szolgálati idő megállapításáról rendelkezett.
A BM Szociális és Nyugdíjmegállapító Osztálya panaszos számára 2003. márciusában 2002. októberétől visszamenőleg szolgálati nyugdíj folyósításáról rendelkezett (25 év szolgálati időt elismerve a 73-455/1986. sz. határozattal) majd utólagos nyugdíj- kiegészítést is megállapított 16 évet figyelembe véve. Ez a 16 év panaszos szolgálati viszonyának megszűntét követő munkaviszonyban eltöltött időszak.
A Belügyminisztérium határozata ellen panaszos nem élt fellebbezéssel, az Igazgatóság utolsó (nulla év szolgálati idő megállapításáról szóló) határozata ellen sem élt jogorvoslati kérelemmel, a számára utólag visszamenőlegesen megállapított összeget pedig átvette.

A vizsgálat megállapításai
A nyugdíjbiztosítási igazgatóság eljárásával kapcsolatban
A Panaszos kérelmére indult eljárásban az alaphatározat hatályon kívül helyezéséig az eljárás tekintetében nem vétett az Igazgatóság, hiszen a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény (a továbbiakban: Tny.) 78. § (1) bekezdése alapján az illetékes nyugdíj-biztosítási igazgatási szervnek lehetősége van a határozat visszavonására vagy módosítására, amennyiben megállapítja, hogy a bíróság által el nem bírált határozat (fizetési meghagyás) jogszabályt sért, vagy az igényt tévesen utasították el, illetve a nyugellátás vagy a követelés összegét tévesen állapították meg, illetőleg a nyugellátást nem, vagy téves összegben folyósították. E jogszabályi felhatalmazás alapján tehette meg az Igazgatóság, hogy határozatát módosítsa, és így változtathatott az ügyfél tekintetében megállapított szolgálati időn és a korkedvezményre jogosító időn is. Panaszos, mivel a módosított határozattal sem értett egyet, fellebbezett, illetve fellebbezése elutasítása tárgyában hozott (29-07298/2002/0012-es számú) határozat ellen is jogorvoslattal élt, amit helyesen az Igazgatósághoz nyújtott be. Erre lehetőséget a Tny. 95. § (3) bekezdésében megfogalmazott szabály ad, amikor arról rendelkezik, hogy a másodfokú érdemi határozat ellen az, akinek jogosultságát vagy kötelezettségét a határozat érinti - a határozat kézbesítésétől számított harminc napon belül - keresettel fordulhat az elsőfokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz. Az ügyfelet kioktatták, hogy keresetlevelét a megyei nyugdíjbiztosító igazgatósághoz nyújtsa be a felülvizsgálni kért határozat közlésétől számított harminc napon belül. Az igazgatóság nem továbbította a jogorvoslati kérelmet (keresetlevelet) az illetékes bírósághoz, amire szintén a Tny. fent már idézett 78. § (1) bekezdése alapján volt lehetősége. Az államigazgatási eljárásokban alkalmazandó szabállyal ellentétben, amely kimondja, hogy a határozat visszavonására illetve módosítására a határozat meghozatalát követően csupán egyszer kerülhet sor, a Tny. nem tartalmaz ilyen korlátot. Az igazgatóságnak tehát lehetősége volt az ismételt módosításra vagy visszavonás alkalmazására, és e második megoldás mellett döntött. Eljárása annyiban volt jogsértő, hogy bár az Igazgató az alaphatározatot is visszavonta, és új eljárásra utasította az első fokon eljáró szervet, az nem új határozatot hozott, hanem az alap (már hatályon kívül helyezett) határozatot módosította, illetve ott, hogy erre a hatályon kívül helyező határozat meghozatalát követően három hónap elteltével kerített csak sort.
Ebből következően megállapítom, hogy az Igazgatóság kifogásolt eljárása a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonsághoz való alkotmányos alapjoggal összefüggésben visszásságot okozott. 
Az Igazgatóság egyébként – hivatkozással a Tny. és a Tny. végrehajtásáról szóló 168/1997. (X. 6.) kormányrendelet ( a továbbiakban: R.) 9/A.§-ára – a szolgálati időnek azt a tartamát, amely alapján szolgálati nyugellátást állapítottak meg az ügyfélnek, csak akkor vehette volna figyelembe szolgálati időként, ha az így megállapított nyugellátásra való jogosultság már megszűnt volna. Panaszos 1986-ban megállapított jogosultsága azonban nem szűnt meg, az alapján nyugellátást is folyósítanak számára, így az helyes értelmezéssel nem lett volna figyelembe vehető. Az azt követően szerzett szolgálati ideje viszont nem volt elegendő a nyugdíj megállapításához.

A Belügyminisztérium határozatával kapcsolatban 
A Panaszos érdeklődő levelére válaszként hozta meg határozatát a BM. Szociális és Nyugdíjmegállapító Osztálya, álláspontom szerint mind tartalmilag, mind pedig az eljárási szabályok szerint helyesen. Tekintve, hogy a kérelmeket tartalmuk szerint kell elbírálni, nem sérti az ügyfél jogát az, ha tájékoztatást kérő levelére válaszolva valamely neki járó ellátás folyósításának a megkezdéséről rendelkeznek. Ugyancsak helyesen alkalmazta a BM a Tny. 43. §-át, mely szerint ugyanazt az időtartamot szolgálati időként csak egyszer lehet számításba venni, valamint ehhez kapacsolódva a TnyR. 39. §-át, mely szerint szolgálati időként figyelembe kell venni a 38. §-ban említett szervek hivatásos vagy továbbszolgáló állományában töltött időt, ha a szolgálat nem nyugállományba helyezéssel szűnt meg, kivéve, ha rokkantsági nyugdíjat állapítottak meg, és azt megszüntették. Mivel azonban Panaszos szolgálati viszonya nyugállományba helyezéssel szűnt meg, nem vehető figyelembe szolgálati időként az öregségi nyugdíj megállapításánál, hiszen azt egyszer már a szolgálati nyugdíj megállapításánál figyelembe vették. 
A fentiekkel összefüggésben megállapítom, hogy a Belügyminisztérium eljárása az alkotmányos jogokkal összefüggésben nem okozott visszásságot.

Kezdeményezés
Mivel az Igazgatóság eljárási és szakmai hibáit a Belügyminisztérium határozata Panaszosra nézve orvosolta, illetve mivel a jelenleg hatályos határozatok alapján a jogszabályoknak megfelelő tartalommal történik Panaszos részére nyugellátásának folyósítása, kezdeményezéssel nem élek.
Felhívom azonban a Fejér Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság igazgatóját, hogy a jövőben fokozott figyelemmel tartsa és tartassa be az egyes eljárási normákat, és ügyeljen határozataik tartalmi helyességére is.

Budapest, 2004. július 12.
Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet az OBH 1938/2004-es számú jelentéshez
1997. évi LXXXI. törvény a társadalombiztosítási nyugellátásról (Tny.) 
43. § (1) A szolgálati időt naptári naponként kell számításba venni és 365 naptári napot kell egy évnek tekinteni. Ugyanazt az időtartamot csak egyszer lehet számításba venni.
78. § (1) Ha az igény elbírálása, illetőleg a követelés érvényesítése után megállapításra kerül, hogy a bíróság által el nem bírált határozat (fizetési meghagyás) jogszabályt sért, vagy az igényt tévesen utasították el, illetve a nyugellátás vagy a követelés összegét tévesen állapították meg, illetőleg a nyugellátást nem, vagy téves összegben folyósították, akkor az illetékes nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv a határozatot (fizetési meghagyást) módosítja, illetőleg visszavonja. (2) A jogosult (kötelezett) terhére a határozat (fizetési meghagyás) módosításának, illetőleg visszavonásának csak a határozat (fizetési meghagyás) közlésétől számított 5 éven belül van helye. (3) Az illetékes nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv a határozatot (fizetési meghagyást) a (2) bekezdésben meghatározott időn túl is módosítja, illetőleg visszavonja, ha a) a határozat (fizetési meghagyás) módosítására vagy visszavonására a jogosultnak (kötelezettnek) is felróható ok, így valótlan adatközlése, adatszolgáltatási, illetőleg bejelentési kötelezettségének elmulasztása, vagy annak késedelmes teljesítése miatt kerül sor, vagy b) a határozatot (fizetési meghagyást) kibocsátó nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv alkalmazottja a kötelességét a büntető törvénybe ütköző módon szegte meg, és ez a nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv határozatát befolyásolta, feltéve, hogy a bűncselekmény elkövetését jogerős ítélet megállapította. (4) A (3) bekezdés a) pontja szerinti felróhatóságot a nyugdíj-biztosítási igazgatási szervnek kell bizonyítania.
95. § (3) A másodfokú érdemi határozat ellen az, akinek jogosultságát vagy kötelezettségét a határozat érinti - a határozat kézbesítésétől számított harminc napon belül - keresettel fordulhat az elsőfokú határozatot hozó nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv székhelye szerint illetékes bírósághoz.

168/1997. (X. 6.) kormányrendelet a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtásáról (TnyR.)
39. § A szolgálati időként figyelembe kell venni a 38. §-ban említett szervek hivatásos vagy továbbszolgáló állományában töltött időt, ha a szolgálat nem nyugállományba helyezéssel szűnt meg, kivéve, ha rokkantsági nyugdíjat állapítottak meg, és azt megszüntették.

1997. évi LXXX. törvény a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről (Tbj.) 
4. § E törvény alkalmazásában: […]f) Saját jogú nyugdíjas: az a természetes személy, aki 1. a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló törvény, illetve nemzetközi egyezmény alkalmazásával a 14. § (3) bekezdés a) pontjában meghatározott saját jogú öregségi, rokkantsági, baleseti rokkantsági nyugdíjban részesül. A saját jogú nyugdíjjal azonos elbírálás alá esik a korengedményes nyugdíj, az előnyugdíj, a bányásznyugdíj, az egyes művészeti tevékenységet folytatók öregségi nyugdíja, a Magyar Alkotóművészeti Közalapítvány által megállapított öregségi nyugdíj, Magyarországon nyilvántartásba vett egyházi, felekezeti nyugdíj, a szolgálati nyugdíj, a Magyar Alkotóművészeti Közalapítvány által megállapított rendszeres rokkantsági segély, a növelt összegű öregségi, munkaképtelenségi járadék,
25. § A saját jogú nyugdíjas foglalkoztatott személy nyugdíjjárulékot és egészségbiztosítási járulékot nem fizet. Ha a nyugdíj folyósítása a 4. § f) pontjának 3. alpontja szerint szünetel, a saját jogú nyugdíjas foglalkoztatott személy egészségbiztosítási járulékot köteles fizetni.

195/1997. (XI. 5.) kormányrendelet a társadalombiztosítás ellátásaira és a magánnyugdíjra jogosultakról, valamint e szolgáltatások fedezetéről szóló 1997. évi LXXX. törvény végrehajtásáról

1996. évi XLIII. törvény a fegyveres szervek hivatásos állományú tagjainak szolgálati viszonyáról 
182. § (1) A hivatásos állomány tagja szolgálati nyugdíjra jogosult 25 év tényleges szolgálati viszonyban eltöltött szolgálati idő után. (2) A hivatásos állomány tagja szolgálati nyugdíjra jogosult 25 év tényleges szolgálati viszonyban eltöltött szolgálati idő előtt is, ha a hivatásos szolgálat 52. §-ban meghatározott felső korhatárának elérésekor tényleges szolgálati viszonyban legalább 10 évet eltöltött, és rendelkezik a társadalombiztosítási szabályok szerint számított 25 év szolgálati idővel.