Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1567/2004. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Izafé Éva
Tárgy:     Hivatalból indult vizsgálat a kórházban 
elhelyezett holttestekkel és ezzel összefüggésben
 a halottkultusz egyes kérdéseivel kapcsolatban

Az eljárás megindulása
A Magyar Televízió Híradójából értesültem arról, hogy a Jahn Ferenc Dél-pesti Kórház patológiáján embertelen körülmények között tárolják a holttesteket. A hűtőkapacitás szűkösségére való hivatkozással az elhunytakat a földön, több rétegben egymásra fektetve helyezték el.
A kegyeleti jogok védelme és a hasonló állapotok jövőbeni kiküszöbölése érdekében az értesülés napján 2004. február 2-án hivatalból vizsgálatot rendeltem el.

A megállapított tényállás
Az eljárás során megkerestem a Jahn Ferenc Kórház Főigazgatóját, a Fővárosi Főpolgármester-helyettest, az Egészségügyi Bizottság Alelnökét, az Országos Tisztifőorvosi Hivatal Tisztifőorvosát, és az ÁNTSZ Fővárosi XX. és XXIII. kerületi Intézetének Tisztifőorvosát.
A főigazgató több ízben elmondta, hogy a teremhelyiségben történő tárolás megoldásából adódó gondokat már korábban jelezte a tulajdonos önkormányzatnak, és kérte a mielőbbi bővítési-korszerűsítési feladatok elvégzését, melyet sürgőssé tett az utóbbi időben lezajlott kórházösszevonás is. Megkeresésemben jelezetem, hogy ezzel kapcsolatban bizonytalanságot és némi ellentmondást véltem felfedezni a főigazgató nyilatkozata és a főpolgármester-helyettes megnyilvánulása között, tekintve, hogy a főigazgató a Csepeli Weis Manfréd Kórház bezárása (összevonása) következtében megnövekedett igények ellátási nehézségére hivatkozott, míg a főpolgármester-helyettes nyilatkozata arra engedett következtetni, hogy a Csepeli Kórház tetemtárolója változatlanul működik. Kértem, hogy az elhelyezési gondok megvilágítása érdekében erre vonatkozóan is fejtse ki véleményét és tájékoztasson a már korábban megtett jelzésekről, arról, hogy a tulajdonos felé mikor és milyen formában jelezte a fejlesztési igényeket, és arra milyen választ kapott. Kértem, hogy az erre vonatkozó dokumentumok másolatát is küldje meg. Választ vártam arra is, hogy a napvilágra került problémák óta a Fővárosi Önkormányzat részéről milyen intézkedés történt, és arról is, hogy az ÁNTSZ mikor és milyen tartalmú intézkedést tett a kórházban. Kértem, hogy az ügyre vonatkozó véleményét, megoldásai javaslatait és minden olyan információt közöljön, amely az ügy eredményes vizsgálatát és mindenekelőtt a kegyeleti jogok mindenkori védelmét szolgálja.
A kórház főigazgatója arról tájékoztatott, hogy a főpolgármester-helyettes és az ő nyilatkozata azért tűnhetett ellentmondásosnak, mert a főpolgármester-helyettes nem tudott arról, hogy a csepeli konténerhűtőt műszaki hiba miatt átmenetileg (3 hónapra) le kellett állítani. 
Ezzel együtt az alapvető problémát a Kórház hűtőkapacitásának már korábban jelzett elégtelensége okozza. Az intézményt 1980-ban 800 ággyal indították, majd 1985-ben 370 ágyas bővítés történt a halotthűtő-kapacitás bővítése nélkül. 1993-ban a Dél-pest megyei falvak beutalási rend szerint hozzájuk kerültek, ami kb. 150 000 lakos ellátási többletet jelent. A probléma korábbi – a tulajdonos Fővárosi Önkormányzatnak tett – jelzéseiről a dokumentáció másolatát mellékelte. Azokra szóban kaptak nemleges választ. A halottak elhelyezésével kapcsolatos híradások megjelenése után a Fővárosi Önkormányzat részéről állásfoglalás történt abban, hogy 2004-ben 30 millió forintot, 2005-ben 27 millió forintot kapnak a problémáik orvosolására. A felújítás elkezdését lehetővé tevő engedélyokiratot a tulajdonostól – a válaszadás időpontjáig – még nem kapták meg. A főigazgató arról is tájékoztatott, hogy az ÁNTSZ folyamatos ellenőrzéseket végzett, így 2004. február 2-án a Patológiai Osztályon komplex ellenőrzésre került sor. A kórház a választ és az intézkedési tervet 2004. február 12-én készítette el. Ezt követően február 13-án és március 3-án volt utóellenőrzés.
A Fővárosi Közgyűlés Egészségügyi Bizottságának Alelnöke válaszában közölte, hogy az ügy kivizsgálására javaslatot tett a Fővárosi Önkormányzat Egészségügyi Bizottságának, de a bizottság az előterjesztést nem vette napirendre. A kegyeletsértő állapotok miatt az előterjesztésben arra kért választ, hogy kik és hogyan férhettek a teremhűtő közelébe, ott hogyan készíthettek fényképeket? Hogyan alakulhatott ki olyan állapot a kórházban, ami katasztrófa-helyzetben is csak nehezen elfogadható? Volt-e szerepe a helyzet kialakulásában a Csepeli Weiss Manfréd Kórház bezárásának? A Kórház milyen intézkedéseket tett a probléma megoldására? Milyen intézkedéseket tett a főpolgármester, hogy hasonló helyzet nem következhessen be stb.? 
Budapest Főváros Főpolgármester-helyettese megkeresésemre küldött válaszában közölte, hogy a Jahn Ferenc Kórház – 1980-ban történt átadása után – épületei és ellátási területe folyamatosan bővült, míg az 58 tárolóhelyes patológiai hűtő nem. Ezt a hűtőkapacitást terheli 1999 óta az ellátási területen elhunytak boncolásához szükséges hűtési igény is (ez az igény évente folyamatosan emelkedve a kezdeti igény többszörösére nőtt). 2002-ben a kórház a beruházási igényének közlésével jelezte a hűtőkapacitásának elégtelenségét, így a beruházás tervezésére, ütemezésére a források biztosítására az intézkedés megtörtént. Az intézmény a Fővárosi Közgyűlés döntése alapján 2003-ban a Csepeli Weiss Manfréd kórházzal összevonásra került. Az intézmény-átszervezés kapcsán – tekintettel arra, hogy az ellátott betegek összlétszáma az összevonás miatt nem növekedett – a két intézményi egységben meglevő hűtőkapacitás továbbra is működött, soron kívüli intézkedésre a hűtőkapacitást érintően nem került sor. A meglevő hűtőkapacitással való gazdálkodást nehezíti, hogy a holttestek elszállításáról csak az eltemettető intézkedhet. Amennyiben nincs a temetésre kötelezett hozzátartozó, vagy az nem intézkedik a temetésről, a kórház a kerületi önkormányzatnál kezdeményezi a köztemetést (eljárási határidő 30 nap). A temetkezési szolgáltatók gazdasági érdekre hivatkozva csak a temetkezési költségek befizetése után tekintik a szolgáltatási szerződést hatályban levőnek, ezért csak a fizetést követően intézkednek. A fizetést követően a holttest elszállításáig 2-14 nap is eltelhet. A kórház tehát saját kompetenciáján kívüli okokból kerülhet olyan helyzetbe, hogy az átlagos igénybevételre tervezett kapacitás átmenetileg szűknek bizonyul.
Az elhunytak bemutatott kényszer-elhelyezésében a kórházösszevonásnak nem volt szerepe. A csepeli kórház 320 ágyára megmaradt 32 hűtő-tárolóhely a korábbiakban is és jelenleg is kielégíti a szükségletet. 
A Jahn Ferenc Kórház hűtőkapacitásának leterheltsége a fentebb részletezett okok miatt 1999 óta folyamatosan, soron kívüli beavatkozást indokló jelentős „kiugrások” nélkül alakult ki.
A hűtőkapacitás elégtelenségét a kórház már 2002-ben felismerte, és támogatást kért a Fővárosi Önkormányzattól. A költségvetési igényt a Fővárosi Önkormányzat – egyéb, az egészségügyben preferált célok megvalósítása miatt – 2003-ban teljesíteni nem tudta.
A kórház a beruházás halaszthatatlanságát is jelezve – egyéb támogatási szükséglettel kiegészítve – 2003. augusztusában ismételten bejelentette fejlesztési igényét. A beruházás a Fővárosi Önkormányzat 2004. évi költségvetésében – a történtektől függetlenül – szerepel.
A konkrét esettől ugyancsak függetlenül a Főpolgármesteri Hivatal Egészségügyi Ügyosztálya 2003-ban áttekintette a Fővárosi Önkormányzat kórházaiban a halottak ellátásával, kezelésével kapcsolatos gyakorlatot és szabályozást. 2003. decemberében a halott-hűtés költségei tárgyában készült ombudsmani jelentés kapcsán az ügyosztály iránymutatást adott a kórházigazgatók felé, mely tartalmazza: a halott-hűtés költségeire vonatkozó egységes díjszabályozást; a vonatkozó intézményi szabályzatok egységes szakmai tartalmára vonatkozó ajánlást (jogszabályok alapján); a betegjogok, kegyeleti normák betartására, különösen a hozzátartozók és a betegek írásos tájékoztatására vonatkozó ajánlást (a halálesettel kapcsolatos teendőkről és ügyintézési szabályokról); az elhunytak személyes tárgyainak, értékeinek kezelésére vonatkozó szabályokat; a hűtőkapacitással való hatékonyabb gazdálkodáshoz –a Főpolgármester-helyettesi Iroda felé – szükséges adatszolgáltatást (14 napon túl hűtött esetek száma); a kórházi szabályzatok felülvizsgálatának és átdolgozásának határidejét.
A Fővárosi Közgyűlés 2004. március 4-i ülésén elfogadott 2004. évi költségvetése 3 intézmény pathológiai osztályának felújítására, korszerűsítésére, átalakítására tartalmaz előirányzatot: Schöpf-Mérei Ágoston Kórház: 14 mFt; Szent István Kórház: 10 mFt; Jahn Ferenc Kórház: 30 mFt.
A pathológiai osztályok fejlesztésére szánt, a fentiekben részletezett, összesen 54 millió forint költségvetési igény elfogadását a történtek elkerülésére való törekvés nagyban segítette.
További tervezett intézkedéseik során a hasonló események elkerülése érdekében ugyancsak vizsgálatot kezdeményeztek a hűtőkapacitással való hatékonyabb gazdálkodás lehetőségeivel kapcsolatosan (15 napon túl hűtött esetek számának felmérése; mielőbbi elszállításának lehetősége), illetve arra vonatkozóan, hogy milyen lehetőségek vannak szolgáltatás vásárlására, milyen együttműködési, szerződéses formák alkalmasak a hűtőkapacitás átmeneti növelésére. Az elkövetkező időszakban –az Egészségügyi Ügyosztály előkészítésében –valamennyi hűtőkapacitás-hiányt jelző kórházban a szükséges fejlesztési igények a források függvényében beütemezésre kerülnek.
Az Országos Tisztifőorvosi Hivatal válaszában arról tájékoztatott, hogy az ÁNTSZ munkatervi feladatként az ország valamennyi kórházának pathológiai osztályán – a szóban forgó témában – vizsgálatot végez, figyelemmel a 15/2003. (IV. 16.) BM-ESZCSM-IM együttes rendelet idevonatkozó előírásainak végrehajtására, illetve ennek remélt befolyásoló hatására is. 
Az ÁNTSZ XX. és XXIII. Kerületi Intézete tájékoztatott, hogy az ÁNTSZ Fővárosi Intézetének munkatársaival közösen végeztek részletes és komplex közegészségügyi vizsgálatot. A helyszíni szemlén a halottak kegyeletsértő módon való tárolásán kívül, közegészségügyi és munkaegészségügyi hiányosságokat is megállapítottak. A helyszíni szemlén tapasztalt hiányosságok felszámolására intézkedő határozat kiadására került sor.
A határozat első pontjának utóellenőrzése megtörtént, az előírtakat a Kórház Igazgatója teljesítette. A hűtőtéri halottelhelyezési lehetőségeket az alábbiak szerint oldották meg: központi telephely patológiai osztályon: 52; központi telephely pszichiátriai osztályon: 8; Baba utcai telephelyen: 2-4; Csepeli telephelyen: 24 tetem elhelyezését biztosítják.
Határozati intézkedésük kapcsán ún. „intézkedési tervet” dolgozott ki a kórház vezetése a közegészségügyi és munkaegészségügyi hiányosságok felszámolására, illetve a halottelhelyezés és tárolási problémák átmeneti és végleges megoldására.

Az ügy jogszabályi háttere
34/1999. (IX. 24.) BM-EüM-IM együttes rendelet az egészségügyről szóló 1997. évi CLIV. törvénynek a halottakkal kapcsolatos rendelkezései végrehajtásáról, valamint a rendkívüli halál esetén követendő eljárásról 
A halottvizsgálati bizonyítvány
5. § (10) Ha az eltemettető a halottvizsgálati bizonyítvány kézhezvételét követő 8. napig a holttest temetésre való elszállításáról nem gondoskodott, a halottvizsgálatot végző orvos az eltemettető nevének és lakcímének közlésével a halottvizsgálati bizonyítvány V. példányának másolatát küldi meg a köztemetésre illetékes települési önkormányzat jegyzőjének.
Beiktatta: 15/2003. (IV.16.) BM-ESzCsM-IM együttes rendelet 1. §. Hatályos 2003. IV. 24-től. Ezt megelőzően kiadott halottvizsgálati bizonyítvány és értesítés megküldésére abban az esetben is alkalmazni kell, ha az irányadó 8 napos határidő már eltelt, de a holttest elszállításáról a kötelezett nem gondoskodott.

1997. évi CLIV. Törvény az egészségügyről
3. § E törvény alkalmazásában e) egészségügyi szolgáltatás: az egészségügyi hatóság által kiadott működési engedély birtokában végezhető egészségügyi tevékenységek összessége, (….) továbbá a halottvizsgálattal, a halottakkal kapcsolatos orvosi eljárásokkal, - ideértve az ehhez kapcsolódó - a halottak szállításával összefüggő külön jogszabály szerinti tevékenységeket is;

Az érintett alkotmányos jog
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
54. § (1) A Magyar Köztársaságban minden embernek veleszületett joga van az élethez és az emberi méltósághoz, amelyektől senkit nem lehet önkényesen megfosztani.

A vizsgálat megállapításai
„A jogtudomány, a Magyar Alkotmánybíróság és ezek nyomán a jogalkalmazók joggyakorlata is a legfontosabb, legáltalánosabb emberi jognak, minden más emberi jog „anyajogának” az emberi méltósághoz való jogot tekinti. Ezt a jogot tekintjük az emberi jogok „kemény magjának”, amelyből minden más alapvető jogunk származtatható, lefejthető, amely éppen ezért nem csupán lényeges tartalmi elemeiben korlátozhatatlan még törvény által is, hanem egészében sérthetetlen, mondhatni a jog számára érinthetetlen alapjog. Ezt a jogunkat a jogrendszer csak védelmezheti, sőt ez a védelem egyúttal elsőrendű kötelezettsége. 
A minden embert ember mivoltánál, veleszületett emberi rangjánál fogva megillető emberi méltóságból származtatjuk a meghalt embert „túlélő” kegyeleti jogot is. 
A kegyeleti érzéshez, a halottakra való emlékezéshez, a halottak tiszteletéhez való jog az élőket megillető legszentebb érzések egyikét fogalmazza meg a jog nyelvén.”(Lenkovics Barnabás: Nemzeti Kegyeleti Bizottság Emlékülés, Budapest, 2003.03.31.)
A kegyeleti jog tágabb értelemben mindenkit megillet, akinek emlékében az elhunyt él. Polgári jogi értelemben az emberi személyiség, az ember jogképessége a halállal megszűnik. A halott emléke, emberi méltósága és jó hírneve azonban a Polgári Törvénykönyv védelme alatt áll, ezek megsértésekor a személyhez fűződő jogok megsértésének esetére biztosított polgári jogi igényeket lehet érvényesíteni.
Az egészségügyről szóló törvény az egészségügyi szolgáltatás fogalomkörében határozza meg a halottvizsgálattal, a halottakkal kapcsolatos orvosi eljárásokat is. Ez igen nagy arányban a kórházak feladatkörére koncentrálódik, lévén, hogy hazánkban a kórházban való elhalálozás a meghatározó. A vizsgált esetben a megkeresésekre adott válaszok jól mutatják a megnövekedett igényeket, mely korszerűtlen teremtárolós elhelyezést időben nem váltotta fel a boxrendszerű, férőhelyben is megnövekedett fejlesztés. 
Az országgyűlési biztos az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság megszüntetése érdekében hivatalból is eljárhat. A 2001. április 11-én kiadott OBH 2246/2002. és a 2002. július 10-én befejezett OBH 2672/2002. számú hivatalból indított vizsgálatokat, illetve utóvizsgálatot az egészségügyi közszolgáltatással összefüggő ismételten felmerült kegyeleti jogokat sértő mulasztások indokolták. 
A vizsgálatok során megállapítottam, hogy a különböző egészségügyi intézmények, esetenként a temetkezési közszolgáltatók mulasztása, az önkormányzatoknál tapasztalt eljárások elhúzódása évente több száz esetben eredményezi a temetés elhúzódását vagy elmaradását, mely sérti a tisztességes és méltó temetés jogát. Ez pedig az Alkotmányban garantált emberi méltósághoz való joggal, és az ehhez kapcsolódó kegyeleti joggal összefüggésben visszásságot okoz.
Az alkotmányos visszásságok kiküszöbölése érdekében jogszabálymódosítási javaslattal éltem, mert a korábbi szabályozásban nem volt határozott előírás arra, hogy az egészségügyi intézményeknek milyen időtartamon belül, milyen intézkedéseket kell tenni annak elérésére, hogy a halottak tárolása ne okozzon fennakadást az intézményekben, ugyanakkor a kegyeleti jogok is érvényesüljenek, és a több hónapos, éves (hat éves) túltárolás ne fordulhasson elő.
Javaslatomat a Belügyminiszter elfogadta, és több tárcával megalkotta a 15/2003. (IV.16.) BM-ESzCsM-IM együttes rendeletet, mely akként rendelkezik, hogy ha az eltemettető a halottvizsgálati bizonyítvány kézhezvételét követő 8. napig a holttest temetésre való elszállításáról nem gondoskodott, a halottvizsgálatot végző orvos az eltemettető nevének és lakcímének közlésével a halottvizsgálati bizonyítvány V. példányának másolatát küldi meg a köztemetésre illetékes települési önkormányzat jegyzőjének. 
Ez a 8 napos határidő 2003. IV. 24-től hatályos, ugyanakkor a főpolgármester-helyettes közel egy évvel később, a 2004. március 17-én kelt válaszlevelében arra hivatkozott, hogy az „eljárási határidő 30 nap”. A jogszabályt tehát a fenntartó önkormányzat nem alkalmazza, ilyen körülmények között feltételezhető, hogy annak betartását az intézményeitől nem is kéri számon, ezért a határidő betartására vonatkozóan a kerületi ÁNTSZ útján ennek utólagos vizsgálatát kezdeményezem. A határidők figyelmem kívül hagyása tehát nagyban hozzájárulhatott, és jelenleg is hozzájárul a hűtőkapacitás torlódásához, és a kegyeletsértő tároláshoz.
Ez azonban önmagában nem eredményezheti a vizsgálattal érintett kórházban kialakult állapotok bekövetkezését, a halottak méltatlan körülmények közötti tárolását, mert a folyamatos munkaszervezés, a hűtőkapacitás szükségszerinti bővítése és az új jogszabály előírásainak következetes betartása mellett nem fordulhatott volna elő az a sokkoló kép, amely az állampolgárokat, hozzátartozókat fogadta. Tény, hogy a kórház vezetése szorgalmazta a hűtőkapacitás bővítését, a megvalósuláshoz azonban az emberi méltóságot semmibe vevő, kegyeletsértő magatartások sorozata kellet, hogy bekövetkezzen. A bővítéshez, fejlődéshez vezető út oly mértékben aránytalan a bekövetkezett kegyeletsértéssel, amely a későbbi jobb körülmények biztosítása ellenére is megbocsáthatatlan. A kórház főigazgatója által többször hivatkozott tavaly év végi munkaszüneti napok torlódása sem indokolhatja a bemutatott állapotokat, mert a munkarend áthelyezésnek nem lehet egyenes következménye a kegyeleti jogok megsértése.
A közelmúltban kegyeleti joggal foglalkozó szakember – helyeselve a Jahn Ferenc Dél-pesti Kórházban történtek kapcsán folytatott vizsgálatomat – arról tájékoztatott, hogy ő egy más megközelítésből vizsgálja a kórházak halottkezelési gyakorlatát, amely azonban nagyban összefügg a napvilágra került kegyeletsértő eseményekkel. Tanulmányában rámutatott, hogy ha a kórházban következik be a halál, akkor minden résztvevő számára hordoz olyan elemet, amely ennek elviselését és feldolgozását megnehezíti. Eddig Magyarországon mindössze egy kórházban – MÁV kórház – találkozott ravatalozó szobával, amely egy lehetséges megoldás az elhunyttól való személyes búcsúra. Ez azért is nagyon fontos, mert ez a lehetőség a gyász feldolgozásának egyik fontos feltétele. Álláspontom szerint, ha mindenhol ilyen körülményeket biztosítanának a hozzátartozóknak, akkor nagy valószínűséggel a halottól való búcsúzást követően a kórház is nagyobb körültekintéssel, a méltó tisztelet megadásával tenné további feladatát. Az emberhez méltó búcsú körülményeinek megteremtése azért is kiemelten fontos feladat, mert a társadalom elöregedése következtében folyamatosan növekszik az életüktől búcsúzó emberek száma. De a demográfiai helyzet mellett az Európa Tanács 1999-es ajánlásában is hasonló szellemű gondolatokat olvashatunk.
Az Európa Tanács 1418 (1999) sz. ajánlása „A gyógyíthatatlan betegek és haldoklók emberi jogainak és méltóságának védelméről” többek között megfogalmazza az alábbiakat:
„a Közgyűlés ajánlja a Miniszterek Tanácsának, hogy bátorítsa az Európa Tanács tagállamait a gyógyíthatatlan betegek és haldoklók méltóságának teljes körű tiszteletben tartására és védelmére.
Elkötelezetten védve a gyógyíthatatlan betegek és haldoklók jogát a palliatív (csak a tüneteket enyhítő és nem a bajt megszüntető gyógymód) ellátás teljes körére, ennek kapcsán megtéve a szükséges lépéseket ahhoz, hogy a palliatív ellátás az egyéni jogok törvény által elismert részévé váljon minden egyes tagállamban. Minden gyógyíthatatlan betegnek és haldoklónak biztosítsák az egyenlő hozzáférést a palliatív ellátáshoz.”
Magyarországon Polcz Alaine dolgozta ki a kórházi búcsúztatás lehetőségét és fontosságát.
"A magyarországi munka eddig a haldokló és a család ellátása, segítése, majd a gyászolók segítésére terjedt ki. Most ezt szeretnénk kiegészíteni a holttest méltóságának megadásával, a kórházi rítus kialakításával.
Malreaux szerint nincs, és nem volt a földön még egy olyan kultúra, mint a miénk, amelyik a holttestet, mint takargatni, szégyellni valót igyekszik elrejteni a szemünk elől, majd a hullaházban szakszerűen hűtve, tárgyként kezelve adni át a temetkezési vállalkozónak.
A halál, a haldoklás elvesztette méltóságát, emberségét, rítusát – és vele együtt a holttest kezelése is…
Saját tapasztalataink és a szakirodalom szerint is a holttest rituális ellátása már több nyugati kórházban (itthon is találunk rá példát) kezd gyakorlattá válni. Lényege a méltó búcsú, ami a családtagokat segíti a gyászmunka elvégzésében, oldja a betegtársak halálfélelmét (a holttest szokott rejtegetése fokozza azt és gyöngíti a bizalmat a kórházzal szemben). A rítus enyhíti, oldja a dolgozók halállal kapcsolatos szorongását és stressz-élményét is."
Az Antal Z. László vezette kutatás e konkrét javaslat mellett azt is megvizsgálja, hogy a jelenlegi társadalmi, gazdasági és jogi feltételek között ezeknek és más javaslatok alkalmazásának milyen lenne az intézményi és társadalmi fogadtatása.
A saját lakásban történő búcsú lehetőségének jelenleginél kedvezőbb feltételeinek megteremtése is segíthetné az ezen a területen tapasztalható feszültségek oldását. Erre a jelenleg érvényes jogszabályok is kedvezőbb lehetőséget kínálnak, mint amilyen az alkalmazott gyakorlat. A köztudatban – mind az orvosok, mind a hozzátartozók ismeretei szerint – az terjedt el, a halált követően 4 órán belül el kell szállítani a halottat. (Ezt a hozzátartozók többsége túl rövid időnek tartja, s úgy érzi, hogy nincs elég idejük arra, hogy megfelelő módon elbúcsúzzanak elvesztett családtagjuktól.) Az érvényes jogszabály szerint erre 16 óra áll rendelkezésre, amelynek már csak a betartása – ha a hozzátartozók ezt kérik – is némileg enyhítené a gyász fájdalmát.
„Az emberek többsége – az ilyen jellegű vizsgálatok eredménye szerint kb. 80%-a – saját lakásában, családja körében szeretné befejezni az életét. Ennek az igénynek a kielégítését – akárcsak az otthonszülés esetén – közgazdasági érvekkel is alá lehet támasztani. Lényeges különbség azonban, hogy ebben az esetben nincs olyan érdekcsoport, akivel ennek a lehetőségnek a kiterjesztéséért meg kellene küzdeni. A kórházakkal szemben támasztható jogos igény is elősegítheti vagy felgyorsíthatja egy ilyen változást a társadalom életében. De mindenképpen alaposan át kellene gondolni, hogy milyen segítséget lehet és szükséges nyújtani a haldokló ember ilyen igényeinek kielégítésére vállalkozó családoknak.”
A halott-kultusz jelentősége a társadalom életében
Az emberiség történetében az egymástól sok tekintetben eltérő kultúrák mindegyikében az élet kezdetének, az esküvőnek és az élettől való búcsúnak különleges jelentősége volt nemcsak az egyének, de az egész közösség életében. A szakirodalomban az „emberi élet nagy fordulói”-nak nevezett eseményeknek (születés, esküvő, temetés) részletesen kidolgozott rítusrendszere alakult ki minden ismert kultúrában. E kérdéskör kutatói megfogalmazták azt a véleményüket, hogy ezek a rítusrendszerek – így a halott-kultuszhoz tartozó szertartások is - nagymértékben hozzájárultak e kultúrák fennmaradásához.
„Minden társadalomnak érdeke és feladata is, hogy az egyén ne felkészületlenül találja magát szembe a mulandóság kihívásával. A világképbe foglalt parancsok tehát arra törekszenek, hogy az egyes embert az elmúlás bénító tudatától felszabadítsák, testi és szellemi energiáit az életre irányítsák.”
A városba költözéssel és a modernizációs folyamat egyik következményeként ezek a rítusrendszerek a fejlett országokban élő népesség egyre kisebb része számára segítették az „élet nagy fordulói” során mindenképpen jelentkező terhek elviselését, és az elkerülhetetlenül jelentkező feszültségek feldolgozását. (…) Mindez a modern társadalmak működésében egyre jobban érezhető „működési zavarokat” okoz. A halott-kultuszról szólva megfogalmazható az a hipotézis, hogy a rítusok és a mögöttes tartalmak elvesztése megváltoztatta az emberek és az orvosok gondolkodását az élet befejezéséről. Míg korábban természetes folyamatnak tartották, hogy az élet végén bekövetkezik a halál, addig az új gondolatok hatására elkerülhető az egyre félelmetesebbnek tartott halál vagy legalábbis mindent meg kell tennünk azért, hogy minél később következzen be. Ez a törekvés sikerrel járt, olyannyira hogy ma már a modern társadalmak jövőjét fenyegeti a népesség további elöregedése.
Több kutatási eredmény bizonyítja, hogy a halott-kultusz háttérbe szorulása megbetegítő hatású. Buda Béla fogalmazta meg, hogy a haldoklók magára hagyása és a gyász elrejtése megbetegíti az élőket. A nagy stressz hatás következtében érzékennyé válnak más lelki veszteségekre, és ez depressziót okoz.
Az eddig leírtakból egyértelműen kiderül, hogy az elmúlt években igen sokan és sokat tettek a halott-kultusz erősítéséért Magyarországon. Antal Z. László és Pilling János által felvállalt kutatási-feladat elsősorban ezeknek a kezdeményezéseknek a minél részletesebb feltérképezése, kiegészítve azzal, hogy mindez milyen fogadtatásra talált az emberek körében, és milyen területen érzik legfontosabbnak a változásokat. Megfogalmazásuk szerint a három részterület a következő: a haldoklók segítése életük utolsó szakaszában, a gyászolók segítése a gyász feldolgozásában, a holttest méltóságának megőrzése.
A vizsgált ügyben feltárt visszásságokra és a fentiekben hivatkozott tanulmányra tekintettel a holttest méltóságának megőrzése érdekében csatlakozom a kutatók által felvetett kórházi búcsúztatás gondolatának megvalósításához, melynek bevezetése nagyban segítheti a kegyeleti jogok mindenkori érvényesülését. A konkrét ügyben a fenntartó fővárosi önkormányzat felkérése nem elegendő, mivel a szabályozásnak az ország valamennyi egészségügyi intézményére és minden tulajdoni formában működő intézményére kell vonatkozni.
A halottkultuszhoz, a hagyományok megőrzéséhez szorosan kapcsolódik a Magán Temetkezési Szolgáltatók Országos Szakegyesületétől és több temetkezési szolgáltatóktól érkezett panasz, mely a temetkezési szolgáltatók szakmai képesítésére vonatkozó szabályozást kifogásolja. Az elnököt korábban tájékoztattam, hogy a kifogásolt BM rendelet képesítési előírásaira vonatkozó panaszokat is e vizsgálatban fogom érinteni, egyrészt az intézményekben biztosított méltó elhelyezés, elbúcsúzás érdekében, másrészt a temetkezési szolgáltatás „elhivataliasodott”, elidegenült gyakorlatának és káros hatásainak bemutatásával. Álláspontom szerint a kisebb, hagyományőrző szolgáltatást is biztosító, a kis településeken mindenkit jól ismerő temetkezési szolgáltatók visszaszorítása valóban nem kívánt következményekkel járhat. „Az a felhalmozódó tradíció, amely minden kulturális fejlődés alapját képezi, igen nagy jelentőségű…” A tradíciók lerombolása a szerző szavaival élve a civilizált emberiség nyolc halálos bűnének egyike.
Álláspontom szerint a társadalom életében ide sorolható a halott-kultusz jelentősége, az élettől való búcsúnak különleges jelentősége egy közösség életében. A kisebb településeken, a hagyományos szolgáltatást nyújtó, a településen mindenkit ismerő, könnyen elérhető kisebb szolgáltatók a kifogásolt képesítési előírások miatt visszaszorulnak, mely a halottkultusz megteremtése szempontjából kifogásolható és mindenképpen kiküszöbölendő. A hagyományőrző szolgáltatás kérdéseivel és a képesítési előírásokat kifogásoló panaszokkal kapcsolatos vizsgálatom az OBH 2450/2004. számon a későbbiekben zárom le.
Összegezve: A vizsgálat megállapította, hogy a Jahn Ferenc Dél-pesti Kórház patológiáján a halottak méltatlan körülmények között történő elhelyezése az Alkotmányban garantált emberi méltósághoz való joggal, és az ehhez kapcsolódó kegyeleti joggal összefüggésben visszásságot okozott.

Jogalkotási javaslat
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló törvény 1993. évi LIX. törvény 25. §-a értemében felkérem a Miniszterelnöki Hivatalt vezető Minisztert – tekintettel a szakemberek által készítendő tanulmányra, – hogy a megfelelő tárcák kijelölése útján gondoskodjon annak szabályozásáról, hogy a kórházakban a hozzátartozók részére méltó környezetben és körülmények között a halottól való személyes búcsú biztosított legyen.

Kezdeményezés
Tekintettel arra, hogy a fenntartó Fővárosi Önkormányzat a hűtőkapacitás fejlesztéséről döntött ezért az arra vonatkozó konkrét ajánlás mellőzésével az ÁNTSZ XX. és XXIII. Kerületi Intézetének Tisztifőorvosát felkérem, hogy 2004. november 30. határidővel ellenőrizze a fejlesztési feladatok elvégzését, és a korábbi ellenőrzése során feltárt, illetve a jelen vizsgálattal kifogásolt körülmények megszüntetését, figyelemmel a 15/2003. (IV. 16.) BM-ESzCsM-IM együttes rendelet előírásaira is. 
Felkérem a Miniszterelnöki Hivatalt vezető Minisztert, hogy a jogalkotási javaslattal kapcsolatos álláspontjáról és a megtett intézkedésről 60 napon belül, az ÁNTSZ XX. és XXIII. kerületi Intézetének Tisztifőorvosát pedig arra, hogy a felkért feladat elvégzéséről 2004. november 30. napjáig értesíteni szíveskedjen. 

Budapest, 2004. július 8.
Lenkovics Barnabás sk.