Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1465/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Tasi Katalin
A vizsgálat megindulása
A panaszos írásban fordult az Országgyűlési Biztos Hivatalához azt sérelmezve, hogy a Budapest XIII. kerülete Önkormányzatához 2002-ben benyújtott méltányossági nyugdíj emelés iránti kérelmével kapcsolatban a benyújtás óta nem kapott választ.
A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 16. és 17. §-ainak értelmében vizsgálatot indítottam, mert felmerült jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog – összefüggésben a szociális biztonsághoz való joggal - sérelmének gyanúja.

Érintett alkotmányos jogok 
1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam. (A jogállamiságból fakadó jogbiztonsághoz való jog az alapja a panaszos azon jogának, hogy ügyében a közigazgatási szervek tisztességesen járjanak el.) 
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

Egyéb kapcsolódó jogszabályok
1997. évi LXXXI. törvény a társadalombiztosítási nyugellátásról 
65. § (1) A nyugdíjbiztosítási igazgatási szerv határozatot hoz
a) a nyugellátás iránti igény teljesítéséről - ideértve a rögzített öregségi nyugdíj iránti igényt is - és elutasításáról,
b) a nyugellátás összegének felemeléséről, kivéve a nyugellátások évenkénti emelését (kiegészítését), illetve a nyugellátás csökkentéséről,
c) a nyugellátásra jogosultság megszűnéséről,
d) a nyugellátás szüneteltetéséről,
e) a nyugellátásra való jogosultság feléledéséről,
f) a nyugellátás iránti igény érvényesítésével kapcsolatos eljárás megszüntetéséről vagy felfüggesztéséről.
(2) A nyugellátás megszüntetéséről nem kell határozatot hozni, ha
a) a nyugellátásban részesülő személy meghalt,
b) az ideiglenes özvegyi nyugdíj egyévi tartama lejárt.

Hatályos: 2003. II. 15-től:
66. § (2) Az Országos Nyugdíj-biztosítási Főigazgatóság főigazgatója, a nyugdíj-biztosítási igazgatási szerv vezetője, illetve a MÁV Rt. Nyugdíj Igazgatóság vezetője a kivételes nyugellátás megállapításáról, a kivételes nyugellátás-emelés engedélyezéséről, illetve a kérelem elutasításáról határozatot hoz.

168/1997. (X. 6.) Korm. rendelet a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtásáról

Hatályos 2002. VI. 29-től 2003. 12. 31-ig:
72/B §. (13) Nem engedélyezhető kivételes nyugdíjemelés a nyugellátás megállapítását, továbbá a korábbi méltányossági nyugdíjemelést követő 3 éven belül.

Hatályos: 2004. 01. 01-től:
72/B §. (13) Nem engedélyezhető kivételes nyugdíjemelés a nyugellátás megállapítását, továbbá a korábbi méltányossági nyugdíjemelést követő 5 éven belül.

65/D. § (1) Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.) rendelkezéseit a Tny. és e rendelet szerinti eltérésekkel kell alkalmazni.

A vizsgálat megállapításai
A panaszos beadványának útját az önkormányzati nyilvántartás valamint a Nyugdíjfolyósító Igazgatóság központi nyilvántartása alapján kíséreltem meg nyomon követni, és a következő megállapításokra jutottam:
A panaszos nyugdíjának méltányossági alapon való emelése iránti kérelmét a XIII. kerületi önkormányzat szociális osztálya 2002-ben 748-as sorszámon iktatta, majd azt 2002. július 27-én továbbította a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz (a továbbiakban: Igazgatóság). Az önkormányzat szociális osztályának tájékoztatása szerint 2002-ben még gyakorlat volt, hogy a méltányossági emelések iránti kérelmeket az önkormányzat gyűjtötte össze és továbbította az Igazgatóság felé.
Az Igazgatóság 2002. szeptember 12-én iktatta a kérelmet, majd 2002. december 31-én kelt tájékoztatásával (28055-ös ügyszámon) utasította el a kérelmet hivatkozással a társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXXI. törvény végrehajtására kiadott 168/1997. (X. 6.) Kormányrendelet (a továbbiakban: Vhr.) 72/B §-ának (13) bekezdésére, amelynek akkor hatályos rendelkezései értelmében a kérelmező nem jogosult méltányossági emelésre a nyugellátás megállapítását követő három éven belül.
Elutasító tartalmú tájékoztatásukat – ami formáját tekintve megfelel az akkor hatályos jogszabályi előírásoknak, hiszen akkor még nem írt elő határozati formát a törvény – panaszos neve feltüntetésével a Budapest-1135, Szent László u. 7096-os számra címezve küldték meg. Ez a cím azonban csak a számot tekintve azonos panaszos megadott lakcímével, a város és az utca hibásan szerepel, a Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság munkatársának tájékoztatása szerint vélhetően elírás következtében.
Megállapítható tehát, hogy panaszos címzési hiba következtében nem értesült kérelme elutasításáról, illetve arról csak jelentésemből fog értesülni. Amennyiben azonban ismételten ilyen tartalmú kéréssel fordulna a Nyugdíjbiztosítási Igazgatósághoz, azon – 2004. január elsejétől hatályos – jogszabályi rendelkezés következtében, mely szerint ma nem állapítható meg méltányossági emelés annak, akinek a nyugellátása megállapításától 5 év nem telt még le, ismételten kizárja panaszost a méltányossági emelésben való részesítés lehetőségéből. Kijelenthető azonban, hogy amennyiben a tájékoztatás eljutott volna panaszoshoz, tudomása lehetett volna attól, hogy nyugdíja megállapítását követő harmadik év eltelte után, de 2004. január elseje előtt, ha ismételten méltányossági emelés iránti kérelemmel él, a három éves kizáró határidőre hivatkozással nem lehetett volna kérelmét elutasítani. Tekintve azonban, hogy a nyugdíj méltányossági alapon történő emelése diszkrecionális jogkörben meghozott döntés, és nem csupán a nyugellátás megállapításától eltelt idő szolgál alapul az emelés engedélyezéséhez, hanem más, jogszabályban meghatározott kritériumok, nem jelenthető ki egyértelműen, hogy egyébként engedélyezték volna az emelést vagy sem.
A fentiekből megállapítom, hogy a Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság hibázott ugyan a figyelmetlen címzéskor, aminek következtében a kérelmező nem kapott tájékoztatást a kérelme elutasításáról, de ez a mulasztás – figyelemmel arra, hogy azokat alapvetően egyszerű postai küldeményként, levél formájában küldték ki – olyan hiba, ami a méltányossági kérelmek nagy száma miatt szinte elkerülhetetlen.
Mindezek alapján, valamint arra figyelemmel, hogy a panasz diszkrecionális jogkörben meghozott döntést érintett, alkotmányos jogokkal összefüggő visszásságot nem állapítottam meg.
A hiba kiküszöbölésére megoldásnak tartom azt a lehetőséget, hogy panaszos a Vhr. 72/B § (15) bekezdésére hivatkozással az Országos Nyugdíj-biztosítási Főigazgatóság főigazgatójához fordul méltányossági nyugdíjemelés iránti kérelmével. Erről az álláspontomról panaszost, és az Országos Nyugdíj-biztosítási Főigazgatóság igazgatóját jelentésem egyidejű megküldésével írásban értesítem.

Budapest. 2004. március 4.

Lenkovics Barnabás sk.