Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának
Jelentése
az OBH 1226/2004. számú ügyben

Előadó: dr. Sipos Beáta

Az eljárás megindítása
A panaszos átmeneti segély ügyében terjesztette elő beadványát, amelyben azt sérelmezte, hogy kérelmét Budapest Főváros VII. kerület Erzsébetváros Önkormányzata elutasította azzal az indokolással, hogy a panaszos édesanyjával él közös háztartásban és jövedelmük együttesen meghaladja a vonatkozó helyi rendeletben előírt összeghatárt. 
Figyelemmel arra, hogy az ügyben felmerült az Alkotmányban deklarált jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog, valamint a szociális biztonsághoz fűződő jog sérelmének a gyanúja, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (1) bekezdésében foglalt felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam. 
Az eljárásom során megkerestem a helyi önkormányzat jegyzőjét, annak érdekében, hogy nyújtson tájékoztatást az ügyben megtett intézkedéseikről és küldje meg számomra a keletkezett dokumentumok, valamint a vonatkozó helyi rendelet másolatát is.

A megállapított tényállás
A panaszos 2003. augusztus 5-én terjesztette elő átmeneti segély iránti kérelmét a polgármesteri hivatalhoz, melyben leírta, hogy egy lakásban, de külön háztartásban él édesanyjával, rokkantsági nyugdíjának mértéke létfenntartására alig elegendő. A panaszos jövedelemként jelölte meg rokkantsági nyugdíját, mely havonta 33.492 Ft-ot tesz ki, s édesanyja öregségi nyugdíját, melynek összege 54.119 Ft volt. A család egy főre jutó jövedelme 43.800 Ft-ban lett megállapítva.
A kérelmet első fokon a polgármester utasította el 2003. augusztus 26-án kelt határozatában, arra hivatkozással, hogy a helyi rendelet értelmében közös háztartásban élőnek kell venni az egy lakásban életvitelszerűen együtt lakó személyeket, kivéve, ha jogerős ítélet a lakás használatát megosztotta. Figyelemmel erre a panaszos esetében az egy főre jutó jövedelem összege a két nyugellátás összeszámításából került megállapításra, mely meghaladta az öregségi nyugdíjminimum másfélszeresét, 2003-ban a 32.700 Ft-ot.
A panaszos az első fokú döntés ellen fellebbezést terjesztett elő szeptember 17-én, melyben kiemelte, hogy nem létező jogszabályra hivatkozott az önkormányzat, amikor a kérelmét elutasította. A panaszos észrevétele alapján az önkormányzat október 1-jén kelt határozatával kijavította a korábbi határozata indokolási részét, a jogszabályi hivatkozást pontosította. Ezt követően, október 22-én a panaszos a korábbi fellebbezése képviselő-testület elé terjesztését kezdeményezte. A kérelme a testület döntés előkészítő szerve, a Szociális Bizottság soron következő ülésére került, mely november 7-én kelt javaslatával ellátva a kérelmet a testület elé terjesztette.
A panaszos fellebbezése november 21-én került a képviselő-testület soron következő ülésére. A testület határozatában azt állapította meg, hogy az I. fokú hatóság a vonatkozó jogszabályoknak megfelelően járt el, ezért a fellebbezést elutasította.

Az érintett alkotmányos jogok
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
17. § A Magyar Köztársaság a rászorulókról kiterjedt szociális intézkedésekkel gondoskodik.
70/E. § (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.

A vizsgálat megállapításai
A vizsgálatom a települési önkormányzat eljárására és az átmeneti segélyt elutasító határozatokra irányult. Ugyanakkor az eljárásomhoz kapcsolódóan áttekintettem a rendelkezésemre bocsátott helyi rendeletet is.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az eljáró közigazgatási szerv mind első, mind másodfokon arra hivatkozva utasította el a panaszos kérelmét, hogy édesanyjával közös háztartásban lakik, hiszen egy lakásban élnek, ezért a helyi rendelet szerint jövedelmüket össze kell számítani, s mivel az így meghatározott összeg meghaladja a rendeletben előírt jövedelemhatárt, a kérelmező átmeneti segélyre nem jogosult. Jogszabályi hivatkozásként a szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény átmeneti segélyre vonatkozó rendelkezései, valamint a szociális ellátásokról szóló 19/2000.(IV. 16.) sz. önkormányzati rendelet 24/A § (1), (2) és (4) pontjai; az első fokú határozatot helybenhagyó testületi határozatban pedig a 24-26. §-ai kerültek megjelölésre.
Az átmeneti segély az Szt.-ben szabályozott szociális ellátási rendszer egyik eleme, melyet a törvény a szociális alapellátás körébe tartozó, szociális rászorultságtól függő pénzbeli ellátási formák között említ. Az Szt. 45. § (1) bekezdése szerint a települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. A nem alanyi jogon járó átmeneti segélyre való jogosultságot és a támogatás összegét az önkormányzat mérlegelési jogkörében állapítja meg.
Az Alkotmánybíróság 26/1993. (IV. 29.) AB határozata szerint: "Az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdése szerint a szociális biztonsághoz való jognak - magában az Alkotmányban kiemelt - tartalmi eleme, alkotmányos követelménye, öregség, betegség stb. esetére a megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogosultság biztosítása és garantálása. Ezt az ellátáshoz való jogot az állam a társadalombiztosítás és a szociális intézményrendszerek útján valósítja meg. (...) Az Alkotmány 70/E. § (2) bekezdésének idézett rendelkezéséből tehát csak az következik, hogy az állam a polgárok megélhetéshez szükséges ellátáshoz való jogaik realizálása érdekében társadalombiztosítási és szociális intézményi rendszert köteles létrehozni, fenntartani és működtetni. Az Alkotmány azonban e rendszerek működésére vonatkozó alapvető elveket és szempontokat már nem határozza meg. (...) Az Alkotmány a szociális biztonsághoz való jog alatt az állampolgárok megélhetéséhez szükséges ellátási jogosultságát nevesíti, amely nem az életszínvonal megőrzésére vonatkozó jogosultságot, hanem - összefüggésben az Alkotmány 17. §-ával - a szociális ellátásra vonatkozó állami kötelezettséget emeli alkotmányos tétellé." Az Alkotmánybíróság rámutatott arra is, hogy az Alkotmány 70/E. § (1) bekezdésében szabályozott alapvető jog érvényesítését szolgáló szociális intézmények egyike az átmeneti segély, mely a szociális alapellátási rendszernek az a végső eszköze, amely a létfenntartásukat veszélyeztető élethelyzetbe került vagy létfenntartási gondokkal küzdő személyek számára a létfenntartásukhoz szükséges ellátást hivatott biztosítani. 
Az átmeneti segély iránti kérelmek elbírálásakor az önkormányzat a saját rendeletében foglaltak figyelembevételével köteles azt eldönteni, hogy a kérelmező részére a segélyt tudja-e biztosítani, vagy sem. Az eljárás során mindenekelőtt tisztázni kell, hogy a rászorultság megállapítható-e. Amennyiben ez nem állapítható meg, az elutasító döntés indokolásában részletesen értékelni kell azokat a körülményeket, amelyek miatt a rászorultság nem áll fenn.
Az Szt. 2003 évi módosítása (2003. évi IV. törvény) egyértelművé tette, hogy a települési önkormányzat az átmeneti segély esetén szabályozhatja a jogosultság jövedelmi feltételeit. A törvény ugyanis akként rendelkezik, hogy az átmeneti segély esetén az ellátás megállapításánál figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedül élő esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
A helyi rendeleti szabályozás áttekintése után megállapítottam, hogy az adott önkormányzat az átmeneti segélyezés keretében, a vizsgált eljárás idején, négyféle támogatási formával segítette a rászorulókat: krízissegély, létfenntartási támogatás, eseti támogatás, ideiglenesen elhelyezett családok átmeneti segélye megállapításával és folyósításával. Krízissegélyre az a kérelmező volt jogosult, aki esetében az együtt élők egy főre eső jövedelme nem haladta meg a mindenkori nyugdíjminimum 150 %-át, egy fős háztartás esetében a 200 %-át. Például háztartási gépek meghibásodásakor adhatták ezt a formát. Eseti támogatás azon kérelmezőnek volt megállapítható, akinek a jövedelme egy fős háztartás esetében nem haladta meg a nyugdíjminimum 200 %-át, kettő és több fős háztartás esetében a nyugdíjminimum 150 %-át. A rendelet értelmében eseti segélyt nyújtottak például halaszthatatlan javítási munkák javíthatatlan háztartási gépek cseréje miatt váratlanul felmerült többletköltségek esetén, ha az önkormányzat más támogatás nem állapított meg.
2004. július 1-jétől az önkormányzat annyiban változtatta meg a vonatkozó szabályozást, hogy hatályon kívül helyezte a krízissegély, létfenntartási támogatás, eseti támogatásra alkalmazandó külön rendelkezéseket. Az átmeneti segélyre való jogosultság meghatározásánál pedig azt írta elő, hogy ezen ellátás megállapításánál figyelembe vehető egy főre jutó havi átlag jövedelem nem lehet több egy fős háztartás esetében az érvényes öregségi nyugdíjminimum 200 %-ánál, több fős háztartás esetében az érvényes öregségi nyugdíjminimum 150 %-ánál.
Mindebből megállapítható, hogy a helyi rendelet az átmeneti segély szabályozásakor nem az Szt-ben előírt egy főre számított havi családi jövedelemhatárt vette és veszi alapul a segély megállapításához, hanem együtt élőket, valamint az egy vagy több fős háztartások alapul vételét határozza meg a jövedelem számításakor. A magasabb szintű jogszabály viszont jogosultsági feltételként családi jövedelemhatárt említ, melyhez a család fogalmának értelmezése elengedhetetlen követelmény.
Tekintve, hogy a jövedelemszámításnál a törvény a családot veszi alapul, ki kell térnem arra, hogy az Szt.-t is érintő módosítások a fogalom meghatározásokat nagymértékben megváltoztatták. A 2003. évi IV. törvény módosította a család és az ennek alapjául szolgáló közeli hozzátartozó fogalmát. A módosítást megelőzően családként az egy háztartásban életvitelszerűen együttlakó közeli hozzátartozók voltak megjelölve. Közeli hozzátartozónak -amennyiben az Szt. másként nem rendelkezett- a házastárs, az élettárs, az egyeneságbeli rokon, az örökbe fogadott, a mostoha- és a nevelt gyermek, az örökbe fogadó, a mostoha- és a nevelőszülő minősült.
A módosítást követően az Szt. alkalmazásában a család fogalma leszűkült: az egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező közeli hozzátartozók közösségére. Közeli hozzátartozónak -ha az Szt. másként nem rendelkezett- a házastárs, az élettárs, a 20 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, illetve a 25 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező nappali tagozaton egyetemi, főiskolai tanulmányokat folytató, valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetőleg a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd vagy más fogyatékos vérszerinti, örökbefogadott, mostoha- és nevelt gyermek minősült.
A módosítás 2003. február 15-étől lépett hatályba, ugyanakkor a 2003. évi IV. törvény 82. § (17) bekezdése akként rendelkezett, hogy a helyi önkormányzatok a szociális pénzellátás tekintetében alkotott rendeleteiket a törvény hatálybalépésétől számított hat hónapon belül kötelesek felülvizsgálni. A konkrét esetben 2003. november 1-jétől módosult a rendelet, mely tartalmazta a fogalom meghatározások új szabályozását is.
A szülő, mint egyeneságbeli rokon, a 18. életévét betöltött gyermek vonatkozásában kikerült a közeli hozzátartozói körből. Tekintettel erre, a segélyt igénylő 18. év feletti leszármazónál a szülő jövedelmét vagy vagyonát nem lehet számításba venni. A törvénymódosításhoz fűzött indokolás szerint a pénzbeli ellátások esetében az eddigi család-fogalom alkalmazása azt eredményezte, hogy az egy főre jutó jövedelem kiszámításánál az aktív korú jövedelemmel nem rendelkező személy jogosultságának megállapításához, amennyiben együtt élt szülőjével (akik általában már idős, nyugdíjas emberek) a szülő jövedelmét is figyelembe kellett venni. Ennek következtében számos esetben az ellátás iránti igényt el kellett utasítani annak ellenére, hogy a szülő a nagykorú, munkaképes gyermek eltartására nem köteles. A jogalkotó célja az volt, hogy a család fogalmának a módosított törvény szerinti meghatározása a rászorultak számára a szociális ellátáshoz való hozzájutás biztonságát növelje.
Az adott esetben azt állapítottam meg, hogy az önkormányzat az Szt. ismertetett módosításait az átmeneti segély szabályozásánál nem vette figyelembe, a panaszos és édesanyja jövedelmét összeszámította. A vizsgálat által érintett helyi szabályozás szűkítő jellegűnek tekinthető, mely nem áll összhangban az Szt. rendelkezéseivel, ezért visszásságot okoz az Alkotmányban deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével, valamint a 44/A. § (2) bekezdésében foglaltakkal, miszerint „a helyi képviselőtestület a feladatkörében rendeletet alkothat, amely nem lehet ellentétes a magasabb szintű jogszabállyal”.
Mivel az ügyben keletkezett határozat közlésétől, valamint a jogerőre emelkedésétől számított egy év már eltelt, ezért az Áe. 61. §-a és 71. §-a alapján annak visszavonását, módosítását vagy felügyeleti intézkedés megtételét kezdeményezni nem áll módomban, azonban  a helyi rendelettel összefüggésben az alábbi intézkedést teszem:
Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján felkérem Budapest Főváros Közigazgatási Hivatala Vezetőjét, hogy a feltárt alkotmányos visszásságra tekintettel, törvényességi ellenőrzési jogkörében eljárva vizsgálja meg, hogy Budapest Főváros VII. kerület Erzsébetváros Önkormányzata Képviselő-testületének 19/2000. (V. 19.) számú rendelete a szociális ellátások helyi szabályozásáról teljes egészében megfelel-e az Szt. előírásainak.
Az Obtv. 20. § (2) bekezdésében foglaltak alapján kérem továbbá a hivatalvezetőt arra, hogy az ajánlással kapcsolatos álláspontjáról, valamint megtett intézkedéseiről 30 napon belül, értesíteni szíveskedjék.
A jövőre tekintettel pedig - az Obtv. 17. § (1) bekezdése alapján - felhívom Budapest Főváros VII. kerület Erzsébetváros Önkormányzat Polgármesterét, hogy mind a panaszos, mind a hasonló helyzetben lévő kérelmezők esetében is, a mindenkori hatályos jogszabályok maradéktalan alkalmazásával segítse elő a szociális biztonsághoz való jog érvényesülését, s ezáltal a segítségre szorulók lehetőség szerinti támogatását.

Budapest, 2005. április 15.

Lenkovics Barnabás sk.

Melléklet: Az alkalmazott jogszabályok:
A szociális igazgatásról és szociális ellátásokról szóló 1993. évi III. törvény (a továbbiakban: Szt.)
Hatály: 2003. II.15.-2003.XII.29.
Átmeneti segély
45. § (1) A települési önkormányzat képviselő-testülete a létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan vagy tartósan létfenntartási gonddal küzdő személyek részére a rendeletében meghatározott átmeneti segélyt nyújt. Átmeneti segély pénzintézeti tevékenységnek nem minősülő kamatmentes kölcsön formájában is nyújtható.
(2) Az átmeneti segély esetén az ellátás megállapításánál figyelembe vehető egy főre számított havi családi jövedelemhatárt az önkormányzat rendeletében úgy kell szabályozni, hogy az az öregségi nyugdíj mindenkori legkisebb összegénél, egyedül élő esetén annak 150%-ánál alacsonyabb nem lehet.
(3) Az átmeneti segély adható alkalmanként és havi rendszerességgel. Az alkalmankénti segély gyógyszertámogatásként, illetve az egészségbiztosítás által nem vagy csak részben támogatott egészségügyi szolgáltatás díjaként is megítélhető. A havi rendszerességgel adott átmeneti segély jövedelemkiegészítő támogatásként, rendszeres nevelési támogatásként, továbbá az önkormányzat rendeletében meghatározott más ellátási formaként is nyújtható.
(4) Elsősorban azokat a személyeket indokolt átmeneti segélyben részesíteni, akik önmaguk, illetve családjuk létfenntartásáról más módon nem tudnak gondoskodni, vagy alkalmanként jelentkező többletkiadások, különösen betegség, elemi kár miatt anyagi segítségre szorulnak.
(5) A fővárosban - ha a fővárosi önkormányzat és a kerületi önkormányzat másként nem állapodik meg - a hajléktalanok átmeneti segélyezése a fővárosi önkormányzat feladata.

A 2003. évi IV. törvénnyel módosított Szt. fogalom meghatározásai 
Hatály: 2003. II. 15.-2003. XII. 31.
4. § c) család: egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező közeli hozzátartozók közössége;
d) közeli hozzátartozó, ha e törvény másként nem rendelkezik: a házastárs, az élettárs, a 20 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, illetve a 25 évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező nappali tagozaton egyetemi, főiskolai tanulmányokat folytató, valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetőleg a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd vagy más fogyatékos vérszerinti, örökbefogadott, mostoha- és nevelt gyermek;
f) háztartás: az egy lakásban együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező személyek közössége;

Budapest Főváros VII. kerület Erzsébetváros Önkormányzata Képviselő-testületének 19/2000.(VI. 16.) számú önkormányzati rendelet a  szociális ellátások helyi szabályozásáról
Átmeneti segély
24. § (1) Az önkormányzat létfenntartást veszélyeztető rendkívüli élethelyzetbe került, valamint időszakosan, vagy tartósan létfenntartási gondokkal küzdő személyek részére az alábbiak szerint átmeneti segélyt nyújthat:
a) krízissegély – rendkívüli élethelyzet esetében;
b) létfenntartási támogatás – tartós létfenntartási gondok esetében;
c) eseti támogatás – időszakos létfenntartási gondok esetében;
d) ideiglenesen elhelyezett családok átmeneti segélye.
(2) Az átmeneti segély éves mértéke egy háztartásban élők esetében nem haladhatja meg az e rendeletben meghatározott mértékeket.
Krízissegély
24/A. § (1) Az önkormányzat rendkívüli élethelyzetbe került személyek részére (átmeneti) krízissegélyt nyújthat. Rendkívüli élethelyzetnek minősül e rendelet szempontjából:
a) hosszantartó betegség, mely folyamatosan legalább egy hónapig tartó kórházi kezeléssel és/vagy keresetkieséssel jár;
b) kérelmező sérelmére elkövetett bűncselekmény;
(a bűncselekmény tényét rendőrségi jegyzőkönyvvel kell igazolni)
c) elemi kár;
(az elemi kár tényét a megfelelő szakhatósági jegyzőkönyvvel kell igazolni)
d) közeli hozzátartozó halála, kivéve a temetés költségeit;
e) fűtőberendezések, vízmelegítő és főzőkészülék meghibásodása;
(javításhoz való utólagos hozzájárulás számla ellenében)
(2) Krízissegélyben részesülhet az a kérelmező, aki esetében az együttélők egy főre eső jövedelme nem haladja meg a mindenkori nyugdíjminimum 150 %-át, egy fős háztartás esetében a 200 %-át.
(3) A 24/A § (1) bekezdésnek e) pontjában felsorolt háztartási gépek meghibásodásakor igényelt krízissegély esetében a Polgármesteri Hivatal megkeresi a Kamilla Kht.-t, mely megállapítja a meghibásodás okát és közli a javítás költségeit. A segély kérelmező ezen összeg keretében javíttathatja meg a készülékét.
(4) A támogatás a 24/A § (1) bekezdésben felsorolt esetekben készpénzben állapítandó meg és postai úton folyósítandó.
(5) A krízissegély mértéke évente nem haladhatja meg
f) az érvényes nyugdíjminimum 100 %-át;
g) a háztartási gépek javíttatásánál nem lehet több a javítás számlával igazolt költségénél;
h) az élelmiszertámogatással és a 24/B § és a 24/C §-ban szabályozott átmeneti támogatásokkal együtt sem haladhatja meg a nyugdíjminimum 200 %-át.
(…)
Eseti támogatás
24/C. § (1) Eseti támogatás azon kérelmezőknek állapítható meg, akinek jövedelme:
k) egy fős háztartás esetében nem haladja meg a nyugdíjminimum 200 %-át;
l) kettő és több fős háztartás esetében a nyugdíjminimum 15 %-át.
(2) Eseti átmeneti támogatás olyan létfenntartási gond felmerülésekor állapítható meg, melyre tekintettel az Önkormányzat a kérelmező részére más támogatást (ebbe a körbe tartozik az eseti támogatáson kívül eső egyéb átmeneti segély is) nem állapított meg. Ilyen létfenntartási gond pl.: lakbér, vagy egyéb hátralék rendezése; a háztartásban adódó valamilyen halaszthatatlan javítási munkák vagy javíthatatlan háztartási gépek cseréje miatt váratlanul felmerült többletköltség.
(3) Eseti támogatás nem adható olyan többletköltségek esetében, melyek a kérelmező vagy családja napi ellátáshoz, illetve létfenntartásához szükséges alapvető szükségletet kielégítő háztartási, vagy egyéb, a lakásfenntartás szempontjából nem indokolt költség esetében.) 
(4) Eseti támogatás egy évben maximum két alkalommal állapítható meg összesen nyugdíjminimum 50 %-ban szabályozott átmeneti segélyekkel együtt sem haladhatja meg a nyugdíjminimum 200 %-át.

A 31/2003.(XI.01.) számú önkormányzati rendelettel módosított, 2003. november  1-jén hatályba lépett Értelmező rendelkezések
5. § háztartás: az egy lakásban együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel vagy tartózkodási hellyel rendelkező személyek közössége;
család: egy lakásban, vagy személyes gondoskodást nyújtó bentlakásos szociális, gyermekvédelmi intézményben együtt élő, ott bejelentett lakóhellyel, vagy tartózkodási hellyel rendelkező közeli hozzátartozók közössége;
közeli hozzátartozó: (az Szt. 4. § (1) bekezdésének d) pontja szerinti tartalommal):
a)a házastárs, az élettárs,
b) a húsz évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező; a huszonhárom évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, nappali oktatás munkarendje szerint tanulmányokat folytató; a huszonöt évesnél fiatalabb, önálló keresettel nem rendelkező, felsőoktatás intézmény nappali tagozatán tanulmányokat folytató, valamint korhatárra való tekintet nélkül a tartósan beteg, illetve a testi, érzékszervi, értelmi, beszéd vagy más fogyatékos vérszerinti, örökbefogadott, illetve nevelt gyermek,
c) a 18. életévét be nem töltött gyermek vonatkozásában a vérszerinti és az örökbefogadó szülő, illetve a szülő házastársa vagy élettársa.