Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 1185/2004. sz. ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában a Székesfehérvári Rendőrkapitányság által folytatott szabálysértési eljárás elhúzódását sérelmezte. Kifogásolta továbbá, hogy a biztosító csak a jogerős határozat birtokában fizet kártérítést.
Az ügyben alkotmányos jogokkal összefüggő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében megkerestem a Székesfehérvári Rendőrkapitányság vezetőjét, valamint a Magyar Biztosítók Szövetségének (a továbbiakban: MABISZ) elnökét a panasz kivizsgálása és a vonatkozó iratok megküldése ill. a biztosítók kárrendezési gyakorlatával kapcsolatos tájékozódás érdekében.

Érintett alkotmányos jogok:
A jogállamiság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § /1/ bek.);
Tulajdonhoz való jog (Alkotmány 13. § /1/ bek.);

Alkalmazott jogszabályok:
1993. évi LIX. törvény az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról (Obtv.):
16. § (1) Az országgyűlési biztoshoz bárki fordulhat, ha megítélése szerint valamely hatóság [29. § (1) bek.], illetve közszolgáltatást végző szerv (a továbbiakban együtt: hatóság) eljárása, ennek során hozott határozata (intézkedése), illetőleg a hatóság intézkedésének elmulasztása következtében alkotmányos jogaival összefüggésben sérelem érte, vagy ennek közvetlen veszélye áll fenn, feltéve, hogy a rendelkezésre álló közigazgatási jogorvoslati lehetőségeket - ide nem értve a közigazgatási határozat bírósági felülvizsgálatát - már kimerítette, illetve jogorvoslati lehetőség nincs számára biztosítva.

1999. évi LXIX. törvény a szabálysértésekről (Sztv.):
47. § (1) E törvény alkalmazásában eljárás alá vont személy az, akivel szemben a szabálysértési eljárást lefolytatják.
82. § (1) A szabálysértési eljárás feljelentés, illetőleg a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy észlelése vagy tudomása alapján indulhat meg. (4) Az érdemi határozatot az eljárás megindítását követő harminc napon belül kell meghozni. Ha az ügy bonyolultsága vagy más elháríthatatlan akadály indokolja, a szabálysértési hatóság vezetője egy alkalommal az ügyintézési határidőt legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja.
87. § (1) Amennyiben az eljárás adatai elegendő alapot szolgáltatnak az eljárás alá vont személy felelősségének megállapítására, a szabálysértési hatóság pénzbírságot szabhat ki, figyelmeztetést, járművezetéstől eltiltást, kiutasítást, illetőleg elkobzást alkalmazhat, valamint kártérítést és eljárási költséget állapíthat meg.
88. § (1) A pénzbírság kiszabását, a figyelmeztetést, a járművezetéstől eltiltást, az elkobzást és a kiutasítást megállapító határozattal szemben az eljárás alá vont személy, törvényes képviselője vagy védője, a 85. § (1) bekezdésének 2. fordulatában meghatározott kártérítést illetően a sértett is a marasztaló határozatot hozó szabálysértési hatóságnál a határozat közlésétől számított nyolc napon belül kifogást nyújthat be.
89. § (1) A kifogás alapján a szabálysértési hatóság a határozatát visszavonhatja, vagy - a kifogást tevő javára - módosíthatja. (2) Amennyiben a szabálysértési hatóság a kifogással támadott határozatát nem módosítja, illetőleg nem vonja vissza, továbbá az eljárás alá vont személy javára módosított határozat ellen ismételten kifogást terjesztenek elő, az iratokat a szabálysértési hatóság az illetékes helyi bírósághoz teszi át.
90. § (2) A szabálysértési hatóság a kifogás beérkezését követő nyolc napon belül - amennyiben a kifogás érvényes és nem kerül sor a 89. § (1) bekezdésében foglaltak alkalmazására - az iratokat a további eljárás lefolytatása céljából megküldi az illetékes helyi bíróságnak.

218/1999. (XII. 28.) Korm. rendelet az egyes szabálysértésekről:
46. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályait megszegi és ezzel másnak vagy másoknak életét, testi épségét vagy egészségét gondatlanságból közvetlen veszélynek teszi ki vagy könnyű testi sértést okoz, százezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható. (2) Az (1) bekezdésében meghatározott szabálysértés miatt a szabálysértési hatóság járművezetéstől eltiltást alkalmazhat.
54. § (1) Aki a közúti közlekedés szabályait - a 42-52. §-ban meghatározott eseteken kívül - megszegi, harmincezer forintig terjedő pénzbírsággal sújtható.

11/2000. (II. 23.) BM rendelet az Sztv. végrehajtásáról:
22. § (1) A feljelentést és a vele egy tekintet alá eső iratot a szabálysértési hatóság részéről eljáró személy a jogsértés tudomására jutását követő nyolc napon belül - a mellékleteivel együtt - küldi meg a szabálysértési eljárás lefolytatására hatáskörrel és illetékességgel rendelkező hatósághoz vagy bírósághoz.
24. § (1) A szabálysértési eljárás a szabálysértési számon történő iktatás napjával indul meg.

1994. évi XXXIV. törvény a Rendőrségről (Rtv.):
90/A. § (1) A rendőri intézkedéssel járó közúti baleset során az érintett kérheti a balesetben érintett többi személy név és lakcím adatát, jogi személy, jogi személyiséggel nem rendelkező szervezet megnevezését, székhelyének (telephelyének) címét, a jármű hatósági jelzésének adatát, a kötelező gépjármű-felelősségbiztosítási kötvény számát és a biztosítóintézet megnevezését. Az intézkedő rendőr az adatokat az érintettel a helyszínen közli. (2) A rendőrhatóság a közúti balesettel érintett írásos kérelmére igazolást ad a baleset idejéről, helyéről, továbbá az (1) bekezdésben felsorolt adatokról. (3) A (2) bekezdésben megjelölt adatokat az eljáró rendőrhatóság a balesettel érintett, illetve a biztosítóintézet kérelmére a kárrendezési eljárás lefolytatásához a biztosítóintézetnek megküldi.

1959. évi IV. törvény a Polgári Törvénykönyvről (Ptk.):
198. § (2) Jogszabály szerződés kötését kötelezővé teheti.
226. § (1) Jogszabály meghatározhatja a szerződés egyes tartalmi elemeit, és kimondhatja, hogy ezek a szerződésnek akkor is részei, ha a felek eltérően rendelkeznek.
339. § (1) Aki másnak jogellenesen kárt okoz, köteles azt megtéríteni. Mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy úgy járt el, ahogy az az adott helyzetben általában elvárható.
A polgári jogi kártérítési felelősségnek négy alapvető feltétele van: jogellenesség, felróhatóság, kár, okozati összefüggés a kár és a felróható tevékenység (mulasztás) között.
345. § (1) Aki fokozott veszéllyel járó tevékenységet folytat, köteles az ebből eredő kárt megtéríteni. Mentesül a felelősség alól, ha bizonyítja, hogy a kárt olyan elháríthatatlan ok idézte elő, amely a fokozott veszéllyel járó tevékenység körén kívül esik. (2) Nem kell megtéríteni a kárt annyiban, amennyiben a károsult felróható magatartásából származott. (4) A kártérítési követelés három év alatt elévül.
A vétkesség nélküli felelősség legtipikusabb fajtája a veszélyes üzemek ún. tárgyi felelőssége. A kártérítési felelősség megállapításának itt is feltétele a jogellenesség, a kár és az okozati összefüggés bizonyítása.
Az üzembentartó kimentheti magát elháríthatatlan külső okra hivatkozással. Elháríthatatlan és külső ok lehet a károsult közrehatása.
Kármegosztásnak van helye a károsult felróható, nem elháríthatatlan közrehatása folytán.
346. § (1) Ha a kárt több személy fokozott veszéllyel járó tevékenységgel közösen okozta, egymásközti viszonyukban a felelősség általános szabályait kell alkalmazni. (2) Ha a károkozás egyik félnek sem róható fel, de a kár egyikük fokozott veszéllyel járó tevékenysége körében bekövetkezett rendellenességre vezethető vissza, a kárt ez utóbbi köteles megtéríteni. (3) Ha a kárt mindkét fél fokozott veszéllyel járó tevékenysége körében bekövetkezett rendellenesség okozta, továbbá, ha ilyen rendellenesség egyik félnél sem állapítható meg, kárát - felróhatóság hiányában - mindegyik fél maga viseli.
567. § (3) A kötelező biztosítás, valamint a külön törvényben szabályozott nem-piacképes kockázatú biztosítás szabályait jogszabály a törvénytől eltérően állapíthatja meg.

171/2000. (X. 13.) Korm. rendelet a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításáról (2004. június 30-ig hatályos):
2. § (1) Minden magyarországi telephelyű gépjármű üzembentartója köteles az 1. § e) pontja szerinti biztosítóval a gépjármű üzemeltetése során okozott károk fedezetére - a (2) bekezdésben meghatározott összeghatárig - felelősségbiztosítási szerződést kötni, és a szerződést folyamatos díjfizetéssel hatályban tartani. Gépjármű a Magyar Köztársaság területén kizárólag ezen feltételek fennállása esetén üzemeltethető. (4) Az e rendeletben foglaltak szerint a biztosító, a Kártalanítási Számla, illetve a Nemzeti Iroda a gépjármű üzemeltetése során okozott kárt megtéríti.
7. § (1) A károsult kártérítési igényét a biztosítási szerződés keretei között közvetlenül a károkozó üzembentartó biztosítójával szemben is jogosult érvényesíteni. (2) A biztosító a károsult követelését akkor is köteles kielégíteni, ha a biztosított olyan szerződésszegést követett el, amelynek következményeként jogszabály a biztosítót a kötelezettségek alól mentesítené. (6) A károsult a káreseményt harminc napon belül köteles bejelenteni a biztosítónak. A határidő elmulasztása esetén - kivéve, ha a károsult bizonyítja, hogy az önhibáján kívül történt - a késedelmes teljesítés jogkövetkezményei a biztosítóval szemben nem alkalmazhatók. (7) A baleset részesei a helyszínen kötelesek átadni egymásnak a személy és gépjármű azonosításához és a felelősségbiztosítási fedezet megállapításához szükséges adatokat, valamint a baleset lényeges körülményeire vonatkozó információkat. Az így átadott információk kizárólag a hatósági feladatokat ellátó szervekhez, a biztosítóhoz, a Nemzeti Irodához, a Kártalanítási Számla kezelőjéhez vagy az egészségbiztosítási szervezethez továbbíthatók.

1. számú melléklet a 171/2000. (X. 13.) Korm. rendelethez
A gépjármű-felelősségbiztosítás általános feltételei
1. § A gépjárművek kötelező felelősségbiztosítása (a továbbiakban: biztosítás) kiterjed azoknak a megalapozott kártérítési igényeknek a kielégítésére, illetve azoknak a megalapozatlan kártérítési igényeknek az elhárítására, amelyeket a biztosított személyekkel szemben a biztosítási szerződésben megjelölt gépjármű üzemeltetésével okozott kár miatt támasztanak.
10. § (1) A biztosított köteles a káreseményt 8 napon belül a biztosítójánál írásban bejelenteni és a kárbejelentéshez szükséges közléseket megtenni. Az érvényes biztosítási szerződéssel nem rendelkező üzembentartó a káreseményt 8 napon belül köteles a Kártalanítási Számla kezelőjének bejelenteni.

190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet a gépjármű üzembentartójának kötelező felelősségbiztosításáról (2004. július 1-től hatályos):
1. számú melléklet a 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelethez
10. (1) A biztosított köteles a káreseményt - a kárrendezéshez szükséges adatok megadásával és a lényeges körülmények leírásával - 8 napon belül a biztosítójánál írásban bejelenteni, továbbá a káresemény kapcsán a biztosítottat érintő hatósági határozatot annak kézhezvételétől számított 8 napon belül a biztosító részére bemutatni. Az érvényes biztosítási szerződéssel nem rendelkező üzemben tartó a káreseményt 8 napon belül köteles a Kártalanítási Számla kezelőjének bejelenteni.

A megállapított tényállás:
A panaszos és felesége 2003. augusztus 15-én közlekedési balesetet szenvedtek. A helyszínen a Székesfehérvári Rendőrkapitányság Közlekedésrendészeti Osztályának beosztottai intézkedtek. A 2003. augusztus 20-án kelt rendőri szabálysértési feljelentés szerint a panaszos által vezetett gépjármű zöld jelzésnél kívánt bekanyarodni, mikor egy másik jármű – a piros jelzés ellenére – behajtott a kereszteződésbe és nekiütközött. Az elsőbbségadási kötelezettségét elmulasztó jármű vezetője a baleset bekövetkezéséért felelősnek érezte magát. A panaszost és feleségét kórházba szállították, 8 napon belül gyógyuló sérüléseket szenvedtek. Tekintettel arra, hogy nem használták a biztonsági övüket, a panaszos ellen is szabálysértési eljárást indítottak. A panaszos 2003. szeptember 19-én, majd december 15-én megkereste a rendőrséget, kérve az ügy mielőbbi lezárását, ugyanis a biztosító a jogerős határozatot kérte tőle a kárrendezés érdekében. A panaszos 2004. január 11-én végül az ORFK-hoz fordult, ahonnan a beadványt megküldték a Fejér Megyei Rendőr-főkapitányságra. A szabálysértési eljárást lefolytató Székesfehérvári Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztályán 2004. január 16-án hozták meg az ügyben az első fokú szabálysértési határozatot. A hatóság megállapította az elsőbbségadási kötelezettségét elmulasztó jármű vezetőjének a felelősségét a baleset bekövetkezéséért, ezért őt, mint elkövetőt 50 ezer Ft pénzbírsággal sújtották, valamint 4 hónapra eltiltották a járművezetéstől. A panaszosra 10 ezer Ft pénzbírságot szabtak ki. 
Az elkövető január 27-én kifogást tett a határozat ellen, kérve a büntetés mérséklését, ill. vitatva azt, hogy piros jelzésen haladt volna át. A kifogás alapján a rendőrség – a pénzbírság összegét, ill. az eltiltás időtartamát mérsékelve – 2004. február 20-án módosította az első fokú határozatot. Az elkövető azonban ismételten kifogást terjesztett elő a határozat ellen, ezért a szabálysértési hatóság az iratokat március 23-án megküldte a Székesfehérvári Városi Bíróságnak.
A Fejér megyei rendőrfőkapitány 2004. február 10-én kelt levelében tájékoztatta a panaszost, hogy az eljárás elhúzódása miatt a szabálysértési előadó felelősségét fegyelmi eljárás keretében vizsgálják ki. 
A rendőrfőkapitánytól kapott tájékoztatás szerint az előadót figyelmeztetésben részesítették; mulasztásában ugyanakkor szerepet játszott az a körülmény is, hogy a Székesfehérvári Rendőrkapitányságon 2003-ban 5016 szabálysértési ügyet iktattak, ezek elbírálását pedig három ill. gyakran két fő végezte.
A MABISZ-tól kapott tájékoztatás szerint az elkövető – az AEGON Biztosító Rt. biztosítottja – a felelősségét nem ismerte el, kárleírása szerint a közlekedési lámpa zöld jelzése mellett egyenesen haladt, mikor a panaszos balra kanyarodás közben elé fordult, és a két jármű összeütközött. A panaszos kárjelentése az AEGON biztosítottjának a felelősségére utalt. A biztosított – jogszabályi kötelezettségének eleget téve – bejelentette a szabálysértési eljárás tényét a biztosítónak, majd bemutatta az első fokú határozatot is. Miután a biztosított továbbra sem ismerte el a felelősségét, és jogorvoslattal élt az első fokú határozattal szemben, a biztosító javasolta, hogy a panaszosnak - egy vélelmezett kármegosztás alapján - előlegként fizessék ki a kár 50 %-át, majd ún. tanúzási kérdőíveket küldött ki a felek által megjelölt tanúknak. A tanúzási leírások értékelése után a biztosító úgy döntött, hogy – a szabálysértési eljárás jogerős lezárását nem várva be – a saját biztosítottja terhére rendezi az egész kárt. 
A kárrendezési eljárásokkal kapcsolatban a MABISZ kifejtette, hogy a hatósági eljárásban született iratok, ill. határozatok a biztosítót anyagi jogilag nem kötik, a szabálysértési vagy a büntetőjogi felelősség ugyanis eltér a polgári jogi (kártérítési) felelősségtől. A biztosító ezért nem ragaszkodik a jogerős határozatok bemutatásához, nem beszélve arról, hogy az eljárások elhúzódása a károk rendezését nem késleltetheti. A gépjármű kárrendezés területén az ún. „kárforduló” – a kárjelentés és a teljesítés között eltelt idő – jelenleg 8-10 nap körül van. A károkozás jogellenességét ugyanakkor a károsultnak kell bizonyítania, bár ehhez a biztosító is segítséget nyújt a felelősség megállapításához szükséges bizonyítékok beszerzése révén. A jogszabályban rögzített általános feltételek nem a károsult, hanem a biztosított számára írják elő a káresemény bejelentésének, ill. a vonatkozó hatósági határozatok bemutatásának kötelezettségét. Kárrendezési eljárását minden biztosító saját maga alakítja ki; az elbírálás során a jogalapi döntések a Ptk. kártérítési szabályai szerint történnek.

A vizsgálat megállapításai:
I. A szabálysértési eljárás az ügy szabálysértési számon történő iktatásának napján indul. A szabálysértési eljárásban az érdemi határozatot az eljárás megindítását követő harminc napon belül kell meghozni. Ha indokolt, a szabálysértési hatóság vezetője az ügyintézési határidőt egy alkalommal, legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. A panaszos ügyében az iratok - az osztályvezető jelentése szerint - 2003. szeptember 8-án érkeztek meg a Székesfehérvári Rendőrkapitányság Igazgatásrendészeti Osztályára, és szeptember 17-én iktatták 3739/2003. szabs. számon. Az első fokú határozat 2004. január 16-án, négy hónap elteltével született meg. 
Vizsgálatom során megállapítottam, hogy a Székesfehérvári Rendőrkapitányság mulasztása visszásságot okozott a jogállamiság, jogbiztonság elvéből levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. A megyei rendőrfőkapitány által megtett intézkedésre, valamint a mulasztás orvosolhatatlanságára tekintettel ajánlást nem teszek, de nyomatékosan felhívom a rendőrfőkapitány figyelmét, hogy gondoskodjon arról, hogy az irányítása alá tartozó rendőri szerveknél ne alakuljon ki olyan létszámhiányos helyzet, ami az eljárások törvényes határidőn belül való befejezését megakadályozza.
II. A Ptk. 198. § (2) bek. alapján a gépjárművek kötelező felelősségbiztosítását szabályozó kormányrendeletek – az 58/1991 (IV. 13.) Korm. rendelet, a 2001. január 1-től hatályos 171/2000. (X. 13.) Korm. rendelet és a 2004. július 1-től hatályos 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet – szerződéskötési kötelezettséget írtak, ill. írnak elő a gépjármű üzembentartója, valamint a biztosítók számára. A gépjármű üzemeltetésének feltételeként az üzembentartó köteles valamely biztosítóval szerződést kötni, és a szerződést díjfizetéssel hatályban tartani, a biztosító pedig köteles a gépjármű üzemeltetése során okozott kárt – a rendeletben foglaltak szerint, bizonyos összeghatárig – megtéríteni.
Az Alkotmánybíróság 43/1991. (VII. 12.) AB határozatában kifejtette, hogy „a gépjármű üzemben tartásával járó fokozott károkozási veszély miatt – a károsultak életében, egészségében, vagyonában keletkező károk megtérítésére, a kártérítés fedezetére, de a kárfelelős érdekeinek a védelmére is – a kötelező szabályozás indokolt.”
Az Obtv. 16. § (1) bek. meghatározza az országgyűlési biztosok hatáskörét. A biztosok hatáskörébe tartozó szervtípusok – hatóság, ill. közszolgáltató – közül a törvény 29. §-a ugyanakkor csak a hatóság fogalmát értelmezi. Az Obtv. az országgyűlési biztosok jogértelmezésére bízza annak eldöntését, hogy mely szervek tekinthetők közszolgáltatónak. Az OBH 6501/2001. számú jelentésemben már kifejtettem, hogy „az országgyűlési biztosok minden esetben közszolgáltatónak tekintik a hatóságnak nem minősülő, állami vagy önkormányzati feladatot ellátó szerveket, különösen azokat, amelyek esetében a kérelmezőnek nincs lehetősége annak megválasztására, hogy az általa igényelt szolgáltatás igénybevételére kivel szerződjön, tekintettel arra, hogy azt csak korlátozott számú vagy kizárólag egyetlen szervtől veheti igénybe.” 
Hasonló helyzet áll fenn abban az esetben, ha a szolgáltatás több szervtől vehető ugyan igénybe, de az állam az adott – egy bizonyos tevékenység folytatásának feltételéül szabott – szolgáltatás igénybevételére szerződéskötési kötelezettséget ír elő a felek számára, és részletesen meghatározza a szerződés feltételeit, ill. tartalmát, mint a gépjárművek üzembentartóinak kötelező felelősségbiztosítása tekintetében. Hatáskörömet ennélfogva a gépjárművek üzembentartóinak kötelező felelősségbiztosításával kapcsolatos panaszok vizsgálatára is megállapítom.
A vizsgált ügyben a biztosító a biztosítottja és a károsult panaszos eltérő tartalmú kárjelentése miatt nem rendezte a kárt, később azonban – noha a biztosított (az elkövető) továbbra sem ismerte el a felelősségét – a panaszos teljes kárát kifizették. A biztosító mindazonáltal csak az első fokú szabálysértési határozat meghozatala, vagyis 5 hónappal a káresemény után intézkedett az előleg kifizetésére és a tanúzási kérdőívek kiküldésére, majd ezt követően a teljes kár rendezésére.
A MABISZ tájékoztatása szerint a kárigény jogosságának elbírálása során a biztosító beszerzi a szükséges bizonyítékokat, ellentmondó tényleírás esetén pedig megkísérli a bizonyítás kiegészítését. A 2004. július 1-jétől hatályos 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet 1. számú mellékletének 2. pontja szerint a biztosító a kártérítési követelések jogosságát a biztosított felelősségre vonatkozó nyilatkozatában foglaltak és a rendelkezésre álló tények és adatok összevetése alapján, a biztosított kártérítési felelősségéhez mérten köteles megállapítani. A vizsgált ügyben a kárrendezés idején hatályban levő 171/2000. (X. 13.) Korm. rendelet 1. számú mellékletének 10. §-a – a 190/2004. (VI. 8.) Korm. rendelet 10. pontjával ellentétben – csupán a káresemény bejelentését írta elő kötelezettségként a biztosított számára, a hatósági határozatok bemutatását nem. A 171/2000. (X. 13.) Korm. rendelet 7. §-ának (6) bekezdése a károsult számára is előírta a káresemény bejelentésének a kötelezettségét. A károsult panaszosnak azonban nyilvánvalóan érdekében állt a határozat mielőbbi bemutatása is, hiszen addig semmilyen kifizetésre nem került sor. 
A biztosítónak az állam által kötelezően meghatározott feladata, hogy - a biztosított által fizetett díj ellenében - a gépjármű üzemeltetése során okozott vagyoni és nem vagyoni kárt a károsultnak megtérítse. Ezen feladata alkotmányos ellátásához – a biztosított, ill. a károsult együttműködési kötelezettségére is figyelemmel – a bizonyítékok beszerzését, ill. a szükséges bizonyítási eljárás lefolytatását követően, a szabálysértési eljárás befejezésétől függetlenül, ésszerű határidőn belül kell döntést hoznia a kártérítési igények megalapozottságáról, ill. a károsult kárának a megtérítéséről.
Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítom, hogy a biztosító késedelmes, elhúzódó eljárása közvetlenül veszélyeztette a panaszos tulajdonhoz való jogát és visszásságot okozott a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben. Az időközben rendezett kártérítésre figyelemmel ajánlást nem teszek, de felhívom az AEGON Biztosító Rt. vezérigazgatójának a figyelmét a kárrendezési eljárások ésszerű határidőn belüli lefolytatásának garanciális jelentőségére. Felkérem továbbá a MABISZ elnökét, hogy hívja fel valamennyi biztosító vezérigazgatójának a figyelmét az általa a kárrendezési eljárással kapcsolatban megfogalmazottak, valamint a jelentésben foglaltak szem előtt tartására. 

Budapest, 2004. november 8.
Takács Albert sk.