Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4808/2003. sz. ügyben

Előadó: dr. Fogarassy Edit
Az eljárás megindulása:
A Hivatalomhoz forduló panaszos beadványában sérelmezte, hogy a Nagyfai Bv. Intézetben fogvatartott férje által beadott büntetés-félbeszakítási kérelmet közel négy hónap elteltével utasították el; a döntés ellen pedig nincs helye jogorvoslatnak. 
Az ügyben alkotmányos jogokat érintő visszásság gyanújára tekintettel vizsgálatot rendeltem el, melynek keretében a büntetés-végrehajtás országos parancsnokát a panaszban foglaltak kivizsgálására és a vonatkozó iratok megküldésére kértem fel.

Érintett alkotmányos jogok:
Jogállamiság, jogbiztonság elve, tisztességes eljáráshoz való jog (Alkotmány 2. § (1);)
Jogorvoslathoz való jog (Alkotmány 57. § /5/ bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
1979. évi 11. tvr. a büntetések és az intézkedések végrehajtásáról (Bv. tvr.):
2. § (4) Az elitéltet a büntetés és az intézkedés végrehajtása során jogorvoslati jog illeti meg.
(5) Az elítélt fontos okból - személyi vagy családi körülményei, egészségi állapota miatt - a büntetése végrehajtásának félbeszakítását kérheti.
22. § (1) A szabadságvesztés végrehajtása fontos okból - közérdekből, illetőleg az elítélt személyi, családi körülményei, egészségi állapota miatt - félbeszakítható.
A szabadságvesztés félbeszakítását
a) egy évben tíz napig terjedő időtartamra a büntetésvégrehajtási intézet parancsnoka;
b) egy évben tíz naptól három hónapig, öt évet meghaladó szabadságvesztés esetén harminc napig terjedő időtartamra a büntetés-végrehajtás országos parancsnoka;
c) a b) pontban szabályozottnál hosszabb időre az igazságügyminiszter
engedélyezheti.

6/1996. (VII. 12.) IM rendelet a szabadságvesztés és az előzetes letartóztatás végrehajtásának szabályairól:
6. § (1) Ha jogszabály másként nem rendelkezik, a fogvatartottnak a fogvatartással összefüggő ügyében - hivatalból vagy kérelemre - azon intézet kijelölt szervezeti egységének a vezetője dönt, ahol a fogvatartott a büntetés vagy intézkedés végrehajtása céljából tartózkodik. A fogvatartott a fogvatartással összefüggő ügyében - a kérelem, bejelentés tárgyának a megjelölése nélkül - személyes meghallgatást kérhet az intézet szervezeti egységeinek a vezetőitől vagy a parancsnoktól, hozzájuk írásban közvetlenül is fordulhat.
(2) A fogvatartott az (1) bekezdés szerinti döntés (intézkedés, határozat) ellen, vagy annak elmulasztása esetén panasszal fordulhat a parancsnokhoz. Ha a döntést a parancsnok, vagy jogszabályban meghatározott esetekben a Büntetés-végrehajtás Országos Parancsnoksága (a továbbiakban: Országos Parancsnokság) kijelölt szervezeti egységének a vezetője hozta, a panaszt az országos parancsnok bírálja el.
(3) Ha jogszabályban meghatározott esetekben a fogvatartott ügyében első fokon az országos parancsnok döntött, a panaszt az igazságügyminiszter bírálja el.
(4) A panaszt a fogvatartott a döntés közlésétől, illetve a döntés elmulasztásától számított tizenöt napon belül terjesztheti elő. Ha a fogvatartott a panasz megtételében akadályoztatva volt, a tizenöt napos határidő az akadály megszűnésétől számít.
(5) A kérelmet, illetve a panaszt harminc napon belül - ha az ügy jellege szükségessé teszi, soron kívül - kell elbírálni, e határidő indokolt esetben harminc nappal meghosszabbítható. A kérelem, illetve a panasz elbírálásáról, valamint a határidő meghosszabbításáról a fogvatartottat tájékoztatni kell.
(6) A parancsnok, az országos parancsnok, illetve az igazságügyminiszter döntése - ha jogszabály kivételt nem tesz - végrehajtható.
(7) Érdemi vizsgálat nélkül el lehet utasítani az ugyanazon ügyben, három hónapon belül, ismételten előterjesztett kérelmet, illetve panaszt, ha az új tényt, adatot nem tartalmaz. Ez a rendelkezés nem alkalmazható a fogvatartott egészségi állapotának kivizsgálására, gyermekének nevelésére, elhelyezésére irányuló, megismételt kérelem, illetve panasz esetében.
178. § (1) A szabadságvesztés végrehajtásának félbeszakítása iránti kérelmet az elítéltet fogvatartó intézet parancsnokához kell benyújtani.
(2) Ha az engedélyezés a parancsnok hatáskörét meghaladja, a kérelmet véleményével együtt az országos parancsnokhoz terjeszti fel. Amennyiben a félbeszakítás az igazságügyminiszter hatáskörébe tartozik, az iratokat - az országos parancsnok javaslatával - az Igazságügyi Minisztériumba kell felterjeszteni.
179. § (1) A kérelmezőnek igazolnia kell, hogy a kérelem indoka a valóságnak megfelel. A kérelem indokoltságát az intézet ellenőrizheti, az indokok tisztázását kezdeményezheti.

Megállapított tényállás:
A panaszos férjét a Békés Megyei Bíróság 2003. január 28-án jogerősen 6 év börtönbüntetésre ítélte. Az előzetes letartóztatásban levő fogvatartottat a Nagyfai Bv. Intézetbe szállították, ahol – tekintettel arra, hogy korábban a Bv. Központi Kórházban munkavégzésre alkalmatlannak nyilvánították – munkavégzésre nem osztották be. 
A fogvatartott 2003. április 10-én – családi házuk felújítása érdekében – 3 hónapos büntetés-félbeszakítási kérelmet terjesztett elő a bv. országos parancsnokához. A kérelmet - annak véleményezése végett - április 18-án megküldték a panaszos férjét fogva tartó intézet parancsnokának. A nevelő május 6-án felhívta a fogvatartottat, hogy csatolja be a kérelme alátámasztására szolgáló iratokat, illetve intézkedett a nyílt rendőri információ beszerzésére. 
A nevelő 2003. június 18-án elkészítette a kérelem elbírálásához szükséges értékelő véleményt. Az intézet parancsnoka a javaslatát és az iratokat június 23-án továbbította az országos parancsnokság illetékes főosztályára. A kérelmet – nemleges javaslattal – július 2-án küldték meg az elbírálására jogosult igazságügy-miniszternek. A 2003. július 21-én kelt határozatában a miniszter nem engedélyezte a büntetés félbeszakítását. A határozat indoklása szerint az elítélt esetében az orvos-szakértői vizsgálat 70 %-os munkaképesség-csökkenést állapított meg; a felesége ugyanakkor rendelkezik a felújításhoz szükséges anyagi fedezettel, ill. a munkálatokban a rokonok is segítséget nyújthatnak. A határozat tartalmazza, hogy ellene panasznak nincs helye, de újabb kérelem benyújtható.
A fogvatartott – a kapott felvilágosítás ellenére – 2003. augusztus 21-én ismét az országos parancsnokhoz juttatta el 3 hónapos büntetés-félbeszakítási kérelmét. A kérelmet augusztus 27-én megküldték az intézet parancsnokának. A fogvatartott szeptember 12-i személyes meghallgatásakor 10 napos időtartamra módosította a kérelmét. Időközben a fogvatartott két hozzátartozója - köztük a panaszos - is kérelmet terjesztett elő a büntetés félbeszakítására.
Az intézet parancsnoka a kérelmet 2003. október 1-én kelt határozatával elutasította, tekintettel arra, hogy az orvosi feljegyzések szerint nehéz fizikai munka végzése nem javasolt az elítélt számára. A fogvatartott a határozatot október 2-án átvette, a hozzátartozókat pedig levélben értesítették az elutasításról. A fogvatartott a határozat ellen panasszal élt, amit az országos parancsnok általános helyettese 2003. november 17-én kelt határozatában elutasított. A határozatot továbbították a Nagyfai Bv. Intézetbe, ahol azt a fogvatartott átvette.

A vizsgálat megállapításai:
A büntetés-félbeszakítási kérelmet a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 178. § /1/ bek. értelmében a bv. intézet parancsnokánál kell benyújtani. A büntetés félbeszakítását – a Bv. tvr. 22. § (1) bek. c, pontja alapján – öt évet meghaladó szabadságvesztés esetén, 30 napnál hosszabb időre az igazságügy-miniszter engedélyezi. 10 napig terjedő időtartamra a bv. intézet parancsnoka engedélyezi a félbeszakítást. A kérelem elbírálására a 6/1996. (VII. 12.) IM rendelet 6. §-ában foglaltak az irányadók. A 6. § (5) bek. szerint a kérelmet, ill. a döntés elleni panaszt 30 napon belül kell elbírálni; ez a határidő egyszer, 30 nappal meghosszabbítható. Az elbírálásról, valamint a meghosszabbításról a fogvatartottat tájékoztatni kell. 
A jogszabályban rögzített határidőt az első esetben a kérelem elbírálása során jelentősen túllépték. Az eljárás több mint két hónapig a Nagyfai Bv. Intézetben folyt. Az országos parancsnokság egy hét elteltével továbbította az iratokat, a miniszter pedig 19 nap alatt hozott döntést. 
Mindezekre tekintettel vizsgálatom során megállapítom, hogy az eljárás elhúzódása visszásságot okozott a fogvatartott tisztességes eljáráshoz való jogával összefüggésben. Figyelemmel arra, hogy az eljárás elhúzódása jórészt a Nagyfai Bv. Intézetnek róható fel, az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 20. § (1) bek. alapján ajánlást teszek a bv. országos parancsnokának, hogy intézkedjen annak érdekében, hogy a büntetés-félbeszakítási kérelmek elbírálása során ne lépjék túl a jogszabályban megszabott határidőt. Amennyiben a kérelem véleményezése miatt szükséges, a 30 napos határidőt írásban hosszabbítsák meg. 
A miniszter első fokú döntése ellen valóban nem biztosítanak jogorvoslati jogot a jogszabályok.
Az országgyűlési biztos az OBH 1431/2001. számú ügyben - az Alkotmánybíróság 5/1992. (I. 30.) határozatában foglaltakra is figyelemmel - megállapította, hogy az igazságügy-miniszter döntése elleni jogorvoslat lehetőségének hiánya visszásságot okoz a jogorvoslathoz való alkotmányos joggal összefüggésben, a biztos ezért 2001 májusában ajánlást tett az igazságügy-miniszternek. Az igazságügy-miniszter válaszában arról tájékoztatta a biztost, hogy a Bv. tvr. módosítása során kívánják megteremteni a jogorvoslat lehetőségét a miniszteri hatáskörbe tartozó büntetés-félbeszakítási kérelmek elbírálása esetén, oly módon, hogy első fokon a közigazgatási államtitkár járna el.
Jelen vizsgálatom során ismételten megállapítom a jogorvoslati joggal összefüggő visszásságot, és felhívom az igazságügy-miniszter figyelmét, hogy a Bv. tvr. módosítása során gondoskodjanak az igazságügy-miniszteri döntés elleni jogorvoslat megteremtéséről. 

Budapest, 2004. május 17.

Takács Albert