Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 4731/2003. számú ügyben

Ügyintéző: dr. Szécsi Mária
Az eljárás megindulása
Az egri Dobó István Gimnázium szülői munkaközössége 2003 szeptemberében érkezett beadványában Eger Megyei Jogú Város Közgyűlésének 130/2003. (IV. 24.) számú határozatát kifogásolta, mert az a 2004/2005 tanévtől – felmenő rendszerben – megszünteti a gimnáziumban a nyolc évfolyamos képzést. A szülői munkaközösség úgy ítélte meg, hogy a közgyűlés döntése a tanulók és a szülők alkotmányos jogaival összefüggésben sérelmet okoz, de sérti az Európai Közösségnek az iskolázás szabadságára vonatkozó – nemzetközi szerződéseken alapuló – elvárásait is. 
Miután a panaszban leírtak az állampolgárok alkotmányos jogaival összefüggő visszásságra utaltak, az ügyben vizsgálatot indítottam az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) alapján. Iratokat és információt kértem a város polgármesterétől, továbbá megkerestem a Heves Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjét, hogy tájékoztasson a törvényességi ellenőrzési jogkörében folytatott esetleges eljárásáról. Az így beszerzett és a panaszhoz mellékelt iratok alapján állapítottam meg a tényállást. 

A megállapított tényállás
Eger Megyei Jogú Város Közgyűlésének 130/2003. (IV. 24.) sz. határozata szerint: „Eger Megyei Jogú Város Közgyűlése dönt arról, hogy a közoktatási törvényben alapelvként megfogalmazott 8+4–es iskolaszerkezeti modellt támogatja. A 2004/2005 tanévtől kezdődően – felmenő rendszerben – 8 évfolyamos gimnáziumi képzést nem indít.” Ez annyit jelentett, hogy a Dobó István Gimnáziumban, amelyben a hagyományos 4 évfolyamos mellett 8 osztályos képzés is van (egy tanulócsoport), ez a képzési forma 2004. szeptemberétől megszűnik.
E döntés előzményeként a város 2003. évi költségvetésében megfogalmazásra került, hogy át kell tekinteni a feladatrendszert, a fenntartott intézményhálózatot, és javaslatot kell tenni a racionálisabb működtetésre. A Polgármesteri Hivatal által elkészített szakmai javaslatot először a közgyűlés oktatási bizottsága tárgyalta meg, majd az ennek eredményeként készült anyagot az alpolgármester 2003. április 1–jén elküldte a gimnázium igazgatójának is azzal, hogy a közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (Kt.) 102. § (3) bekezdésében foglaltaknak megfelelően a szükséges véleményeztetési eljárást folytassák le, és erről az írásos tájékoztatást legkésőbb 2003. április 18–ig küldjék meg. A gimnázium alkalmazotti értekezletének, a szülői munkaközösségnek, a diákönkormányzatnak a véleményét és a diákok tiltakozó aláírásának listáját az igazgató április 11–én eljuttatta a polgármesteri hivatalba. A 8 osztályos gimnáziumot támogató szülők aláírását már április 7–én elküldte. 
Az igazgatónak írt, véleményt kérő levél azt is tartalmazta, hogy amennyiben ezt igénylik, a véleményező értekezleten az alpolgármester és a hivatal képviselője személyesen is részt vesz. Ilyen kérést azonban nem kaptak, ezért szóbeli egyeztetésre nem került sor. A gimnázium alkalmazottainak értekezletén – meghívásra – részt vett a város alpolgármestere és a polgármesteri hivatal illetékes munkatársa. 
A beérkezett véleményeket a közgyűlés oktatási bizottságához, majd pedig a közgyűléshez eljuttatták. 
A Heves Megyei Önkormányzat főjegyzőjétől április 2–án kérték meg a Kt. 88. § (6) bekezdése szerint szükséges szakvéleményt, amelyet a főjegyző április 16–i keltezéssel adott ki. Ezt a véleményt az önkormányzati képviselők a közgyűlésen kapták meg. A szülők sajtótájékoztatót tartottak, és a városháza előtt tartott demonstrációval is kifejezték tiltakozásukat a közgyűlés tervezett döntése ellen. 
A közgyűlés április 24–én tárgyalta a közoktatási feladatellátás és az ahhoz kapcsolódó intézményhálózat átalakítására vonatkozó napirendet, mintegy hét órán keresztül. Ezen belül jelentős részt kapott a Dobó István Gimnáziumban folyó 8 osztályos képzés megszüntetésének ügye, amiről az önkormányzati képviselők érveiket részletesen kifejtették. Ennek során szóvá tették, hogy a megyei főjegyzői véleményt csak az ülésen kapták kézhez. A közgyűlési vitát a helyi televízió közvetítette. 
A 8 osztályos gimnáziumi képzés kifutó rendszerben való megszüntetését az előterjesztő azon az elvi alapon javasolta, hogy a Kt. továbbra is a 8+4 osztályos iskolaszerkezetet támogatja. A konkrét esetre pedig az indok az volt, hogy a hagyományos gimnáziumi képzés iránt megnövekedett igény miatt szükség van a Dobó István Gimnáziumban így felszabaduló egy további osztályra. E mellett az is előny, ha az általános iskola 5. osztályában az eddig a gimnáziumi tanulmányok miatt távozó kb. 20 tanuló bent marad az általános iskolai rendszerben, mert az amúgy is kis létszámú osztályok fenntartása enélkül komoly gondot okoz. A városban két egyházi fenntartású oktatási intézményben folyik 8 évfolyamos gimnáziumi képzés. Rögzítette az előterjesztéshez csatolt szakmai anyag az átszervezés hátrányait is. E szerint: önkormányzati oldalon szűkül a változatos gimnáziumi képzési kínálat a gyorsabban érő, tehetséges tanulók számára; jól bevált, a szülők körében igen népszerű oktatási forma szűnne meg; ez a fajta gimnáziumi képzés jó példája a lineáris tananyag elrendezésnek, amelyet a Kt. előirányoz. A változtatás azonban anyagi megtakarítást nem ígért. (Ennek ellentmond a polgármesternek az az érve, hogy abban az általános iskolában nem csökkennek a fenntartási költségek, ahonnan elviszik az ötödikes tanulót.)  
Szóbeli megkeresésre a polgármesteri hivatal elküldte számomra a városnak a 2000–2006. időszakra szóló Közoktatási és Szakképzési Koncepcióját, Intézkedési Tervét. Ebben rögzítették, hogy bár a Kt. több iskolaszerkezeti modell kialakítását lehetővé teszi, a városban továbbra is a 8+4 osztályos iskolaszerkezet maradt, és a későbbiekben is ez a kívánatos modell. Kínálati oldalon jelen van a 8 osztályos gimnáziumi képzés, de további bővítése nem indokolt. A terv említi a gimnáziumi képzés iránti igény növekedését, a 8 osztályos gimnázium elszívó hatását az általános iskola felső évfolyamaiból. Arra azonban a tervben nincs utalás, hogy e sajátos képzési forma megszüntetését tervezik. 
A megyei főjegyző véleménye azt tartalmazta, hogy a megyei fejlesztési terv nem támasztja alá, de nem is tiltja a Dobó István Gimnázium 8 osztályos gimnáziumi képzésének megszüntetését. Ugyanakkor a tervezett döntéssel szemben kifejezte aggályait is, miszerint: e képzés megszüntetése ellentmond a városi javaslat azon elvével, amely a minőségi szemlélet előtérbe helyezését célozza. 
A szülők véleménye szerint a 4 osztályos gimnázium iránti további igényeket másképp is ki lehet elégíteni, nem csupán a Dobóban működő 8 osztályos gimnáziumi oktatás megszüntetésével. Ezzel ugyanis az ő gyermekeik oktatása szenved súlyos sérelmet. E képzési forma a tehetséges gyermekek számára igen alkalmas, az iskolában 12 éve kiváló munka folyik, amit a magas felvételi arányok, a sikeres nyelvvizsgák, és számos szakmai elismerés bizonyít (Heves megye legeredményesebb iskolája cím elnyerése). Nem fogadható el, hogy csak az egyházi iskolát vagy a más városba átköltözést választhassák azok a szülők, akik gyermeküknek kifejezetten azért választották ezt az oktatási formát, hogy az 5–6. osztályban latint tanulhasson, a 7. osztálytól kezdjen történelmet tanulni, hogy minden nap lehessen iskolai angol vagy német nyelvórája, s csoportbontásban tanulja a matematikát. Sérelmesnek tartják azt is, hogy nem időben tájékoztatták a szülőket az iskolamegszüntetési tervről, és hagyták még beiratkozni tavasszal a tanulókat a felmenő rendszerben majd megszűnő képzésre.
A panaszosok a közigazgatási hivatalhoz is fordultak a közgyűlés határozata miatt. A hivatalvezető 2003. június 7–i válaszában közölte, hogy a kifogásolt közgyűlési határozattal szemben az esetleges törvényességi felhívásnak nincs kellő jogalapja, mert a Kt.-ben előírt véleményezési eljárást lefolytatták, a közgyűlés minősített többséggel hozott döntést, továbbá miután a képzési forma megszüntetése „kifutó rendszerben” a jövőre vonatkozóan történik, a Kt. anyagi jogi szabályai (megfelelő színvonalú oktatás biztosítása, az igénybevétel ne jelentsen aránytalan terhet) sem sérültek. A szülői munkaközösség kérte az oktatási jogok miniszteri biztosának a segítségét is, aki 2003. július 24–i levelében ugyancsak arról tájékoztatta a szülőket, hogy jogsértés nem történt. A kapott válaszokat a szülői munkaközösség nem tartotta kielégítőnek. 

Az érintett alkotmányos jogok
A jogbiztonság követelménye az Alkotmány 2. § (1) bekezdése alapján.
Az ifjúság védelemhez való joga: Alkotmány 16. § "A Magyar Köztársaság különös gondot fordít az ifjúság létbiztonságára, oktatására és nevelésére, védelmezi az ifjúság érdekeit."
A nevelés megválasztásának joga: Alkotmány 67. § (1) „A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.” (2) „A szülőket megilleti az a jog, hogy a gyermeküknek adandó nevelést megválasszák.”
A művelődéshez való jog: Alkotmány 70/F. § „(1) A Magyar Köztársaság biztosítja az állampolgárok számára a művelődéshez való jogot.” (2) „A Magyar Köztársaság ezt a jogot a közművelődés kiterjesztésével és általánossá tételével, az ingyenes és kötelező általános iskolával, képességei alapján mindenki számára hozzáférhető közép– és felsőfokú oktatással, továbbá az oktatásban részesülők anyagi támogatásával valósítja meg.”

A jogszabályi háttér
A helyi önkormányzatokról szóló 1990. évi LXV. törvény (Ötv.)
A közoktatásról szóló 1993. évi LXXIX. törvény (Kt.) 

A vizsgálat megállapításai
Az országgyűlési biztosok több esetben vizsgáltak iskolabezárás miatt érkezett panaszt, és magam is foglalkoztam ilyen üggyel. Megállapítottuk, hogy a művelődéshez való jog az Alkotmányban biztosított alapjogok második generációjaként ismert jogok csoportjának része, olyan társadalmi konszenzuson alapuló érték, amely államcélként fogalmazódik meg. Az állam törvényekben vállalt feladatának ellátását az önkormányzatok útján valósítja meg azáltal, hogy biztosítja – többek között – az ingyenes és kötelező általános iskola igénybevételének lehetőségét. (Megjegyzés: a tankötelezettség fokozatosan bővül 18 éves korig.) Az önkormányzat, mint fenntartó – a jogszabályok keretei között – nagyfokú önállósággal rendelkezik az intézményi struktúra kialakításában, szervezésében. A közszolgáltatás megvalósítására hozott döntéseit az országgyűlési biztos is kizárólag törvényességi és alkotmányossági okból vizsgálhatja felül, célszerűségi szempontból felülbírálni azokat egyetlen szervezetnek sincs törvényben biztosított joga. Az országosan tapasztalható oktatási–nevelési intézmény átszervezés, összevonás vagy megszüntetés gazdasági és demográfiai okok természetes következménye. Önmagában nem tekinthető jogellenes magatartásnak egy intézmény megszüntetése, ha az alapító betartja az arra vonatkozó garanciális szabályokat. (OBH 3279/2000., 6231/2000., 2547/2001.) 
Az OBH 5843/2003. számú jelentésemben azt is megállapítottam, hogy egy település lakossága számára a gyermekek oktatási feltételei kiemelkedő fontosságúak, ugyanakkor a körülmények változása, a folyamatos szolgáltatás miatt az intézményrendszer megváltoztatása, szűkítése olykor elkerülhetetlen. Ez pedig az érintettek körében (az intézmény dolgozói, tanulói és szüleik) bizonyos sérelmet mindig okoz. A szülők és gyermekek jogainak védelmét ebben az esetben egyrészt egy kötelező eljárási szabály, a véleményük beszerzése jelenti, másrészt az a törvényi követelmény, hogy az oktatásról továbbra is megfelelő színvonalon kell gondoskodni olymódon, hogy annak igénybevétele a gyermeknek, szülőnek ne jelentsen aránytalan terhet (Kt. 88. § (6) bek.). 
Egy település közoktatási intézményrendszerének meghatározása és fenntartása az önkormányzat, a képviselő–testület joga és felelőssége, és ennek során a településen élő valamennyi gyermek (tanuló) oktatására, nevelésére tekintettel kell lennie. Az e körben hozott döntések éppen ezért sokoldalú vizsgálat eredményeként alakulnak ki, végrehajtásuk összetett feladat (a gyermekek, pedagógusok, alkalmazottak elhelyezése, épület hasznosítása). Az ombudsmannak nem feladata, és joga sincs arra, hogy megítélje, melyik az optimális döntés. (Miért azt az iskolát szüntetik meg, amely teljes kihasználtsággal, gazdaságosan működik, és nem másikat?) Ezzel szemben azt vizsgálja, hogy egy adott megoldás a gyermekek és szüleik számára milyen következménnyel jár, az megfelel–e az alkotmányos követelményeknek, az új helyzetben érvényesülnek–e az állampolgári, gyermeki jogok. (OBH 5843/2003.)
Az önkormányzat, a közgyűlés, minden egyes képviselő felelőssége, hogyan alakítják a város oktatási szerkezetét a törvényes keretek között. A szülők jogait a jelen vizsgált eljárásban a Kt. szabályozza, és e jogokkal a szülők éltek is, véleményüket a közgyűlés megismerte. Választópolgárokként mások is befolyásolhatják a testület döntését, hiszen az nemcsak az éppen akkor az adott iskolába járó gyermekek, és szüleik érdekeit érintheti. A vizsgált esetben az érintettek minden törvényes lehetőségükkel éltek a döntéshozók véleményének alakítására (sajtó, tüntetés), és a közgyűlés is részletesen, súlyának megfelelően tárgyalta az átszervezést, az ellenérvek is megfelelően hangot kaptak. A szakmai előterjesztés korrekt módon tárta fel a döntés ellen szóló érveket. A döntést megalapozó egyik érv, nevezetesen a Kt.-nek az iskolaszerkezetre vonatkozó szabálya azonban az előkészítés, de főként a közgyűlési vita során hibás értelmezést kapott. Az, hogy a Kt. 28. § (1) bekezdésében mint főszabály a 4 osztályos gimnázium szerepel, nem jelenti azt, hogy nem lehetne a (2) bekezdésben foglalt más formában is működtetni a gimnáziumot, ha ennek feltételei fennállnak. Ebben 1993 óta lényegében nem változott a Kt., és a 2003. évi módosítás sem hozott változást. Természetesen a közgyűlés dönthet a 8 osztályos gimnáziumi képzés megszüntetéséről, de az adott esetben nem a Kt.-re hivatkozással. Eljárási hiba volt, hogy a főjegyzői véleményt a közgyűlés tagjai csak az ülésen kapták kézhez. Az abban foglalt aggályokról azonban a vélemény alapján, de attól függetlenül is éles vita folyt, ezért érdemi sérelmet ez a hiba nem okozott. Hasonlóképpen értékelhető a többi véleménybeszerzés is (rövid határidők). Hiányzott valamennyi anyagból – így a megyei szakvéleményből is – a városi közoktatás fejlesztési tervre való utalás. A Kt. 85. § (4) bekezdése rendelkezik arról, hogy a helyi önkormányzatoknak 6 évre szóló intézkedési tervet kell készíteniük az intézményrendszer műkötetésével, fenntartásával, fejlesztésével és átszervezésével összefüggő elképzeléseiről. Ez a terv – amelyet rendszeresen felül kell vizsgálni – szolgálja azt, hogy az intézményekről való döntés megfelelő előkészítéssel történjék, továbbá hogy a településen élő állampolgárok is időben tájékozódhassanak. Ha ilyen terv nincs, vagy azt nem alkalmazzák, ez az ellátás biztonságát és ezzel a jogbiztonságot is veszélyeztetheti. Több iskolamegszüntetési panasz vizsgálatakor állapítottam meg hasonló hiányosságot. Az intézkedési tervek azonban általában nem jelölik meg pontosan a tervezett változtatást, az érintett intézményt. Ennek az is az oka, hogy ez az „előrelátás” a tervben szereplő iskola működését nehezítené, továbbá a konkrét döntés előkészítése során az eredeti javaslat esetleg teljesen megváltozik. 
A panaszosok érveinek lényege, hogy a 8 osztályos gimnázium megszüntetése semmiféle pedagógiai előnnyel nem jár, sőt a tehetséges gyermekek számára hátrányos, és ez sérti a gyermekeknek az oktatáshoz, neveléshez való alkotmányos jogait. Emellett – miután a választható képzési lehetőség szűkül – a szülőket megillető szabad iskolaválasztáshoz való alkotmányos jog is sérelmet szenved. 
Az iskola megszüntetése, átszervezése akkor nem sérti a gyermekek mindenek felett álló érdekét, ha a törvényben meghatározott szolgáltatásokat részükre továbbra is megfelelő színvonalon biztosítják olymódon, hogy annak igénybevétele ne jelentsen aránytalan terhet a szülő és a gyermek számára. (Kt. 4. § (7) bek.) Ez a szabály értelemszerűen nem változatlanságot jelent, hanem az iskolai nevelés–oktatás jogszabályban előírt feltételeinek és a meglévő pedagógiai szolgáltatásoknak a biztosítását (Kt. 121. § (1) bek. 22. pont). A panaszolt közgyűlési döntés felmenő rendszerben szünteti meg a 8 osztályos gimnáziumot, ezért az e képzésben tanulók számára ez a döntés hátrányt nem jelent. Ezt a fajta oktatási szolgáltatást még nem használó polgárokat a Kt. szerinti eljárásba nem kell bevonni, nekik e törvény szerint véleményezési joguk sincs. Ugyanakkor az önkormányzatnak az Ötv. alapján a lakosság érdekeire akkor is figyelemmel kell lennie, ha e polgárok gyermekei éppen még nem járnak a megszüntetni kívánt iskolába. Ez a közgyűlés felelőssége, és a szülők vagy mások választópolgárként élhetnek jogaikkal. 
A Kt. az oktatás megfelelősége tekintetében a jogszabályban előírt feltételekre utal, nem pedig a „szakmai előny” megtartását kívánja meg a törvényesség feltételeként. Ez a rendelkezés nem változott a Kt. 2003. évi módosításával (2003: LXI. tv.), de a törvény előírta: 2003. szeptember 1. után független közoktatási szakértőnek kell megvizsgálnia, hogy a törvényi feltételek fennállnak–e. 
A döntés egyik szakmai indokaként felhozott és a panaszosok által határozottan elutasított érv, hogy a jobb képességű tanulók távozása egy osztályból befolyásolja az osztály teljesítményét, nem alaptalan. A tanulók és a pedagógusok ugyanis együtt dolgoznak, és hatnak egymás munkájára. Nem abszolút egyértelmű, és nincs eldöntött egységes szakmai álláspont sem abban, hogy a gyermekek jogait és az esélyegyenlőséget milyen módon lehet legjobban érvényre juttatni. Az biztos, hogy a lehető legjobb oktatást kellene nyújtani valamennyi önkormányzati iskolában, minél több tanuló számára. 
A panaszosok úgy vélik, hogy miután az önkormányzati képviselők nem tulajdonosai az oktatásnak, annak tartalmára vonatkozóan nem hozhatnak kötelező döntést. Ezzel összefüggésben hivatkoznak az Európai Parlament 1984. március 14–i határozatára az iskolázás szabadságáról az Európai Közösségben. Ez a panaszosok szerint azt is tartalmazza: „… az államnak kizárólag törvényes ellenőrzési joga van, de hogy beleszóljon az oktatás tartalmába, abba, hogy milyen elv szerint és miként működnek az iskolák, arra nincs jogosultsága …”. 
Az Európai Parlament határozatát a panaszosok félreértelmezték. Az oktatás tartalmát ugyanis az államnak joga van meghatározni annak érdekében, hogy a különböző fenntartású iskolák azonos értékű képesítést igazolhassanak (határozat I/8. pont). A Kt. az oktatás tartalmát illetően pontosan szabályozza az állami, önkormányzati és intézményi hatásköröket. Az érdemi oktatási feladatokat különböző szintű tantervek, végső soron az iskola konkrét terve, nevelési és oktatási, pedagógiai programja határozza meg. Az oktatási intézményhálózat fenntartása azonban az önkormányzat joga és kötelessége (Kt. 85–90. §) azzal a törvényi feltétellel, hogy a tankötelezettség teljesítésének lehetőségét biztosítania kell. Ez pedig a 8+4 osztályos rendszerben is lehetséges. Az Európai Parlament határozata nem rendelkezik arról, hogy az államnak a tehetséges tanuló számára külön képzési formát, iskolatípust kell létesítenie. 
Kifogásolták a panaszosok azt is, hogy a közgyűlés döntése miatt sérül a szülőt megillető szabad iskolaválasztási jog. Ezzel kapcsolatos álláspontomat több vizsgálati jelentésben is rögzítettem. Egyebek között az OBH 1408/2003. számú ügyben a következőképpen:  „A szabad iskolaválasztás alkotmányos jogát a panaszbeadványokban gyakran tapasztalható félreértés övezi. Az Alkotmány 67. § (2) bekezdésében deklarált jog – a nevelés megválasztásának joga – nem azt jelenti, hogy a szülő abba az iskolába írathatja be a gyermekét, amelyikbe akarja. Ez a jog elsődlegesen a lelkiismereti és vallásszabadsággal függ össze, és azt jelenti, hogy az államnak – a tanuláshoz való jog és a tankötelezettség érvényesülése miatt – kötelessége a semleges iskola fenntartása, e mellett pedig lehetővé kell tennie a világnézeti alapon szerveződő iskolák működését. E tárgyról több alkotmánybírósági határozat is szól. A 22/1997. (IV. 25.) sz. AB határozat indokolása szerint: „Nem állapítható meg az, hogy az államnak mindenki számára a választása szerinti iskolában kell ingyenes oktatást biztosítania.” Ugyanakkor a Kt. a tanszabadság érvényesülésére biztosítja a szülőnek azt a jogot, hogy ha gyermekét nem kívánja iskolába járatni, akkor az a tankötelezettségét magántanulóként teljesítse. (Természetesen a tanszabadság körébe a Kt. szerint több más jogosultság is tartozik.) A tanszabadság objektív okból sem jelentheti azt, hogy a gyermeket a választás szerinti bármelyik önkormányzati iskolába lehet beíratni. A meglévő helyeket ugyanis a tankötelezettség miatt úgy kell elosztani, hogy mindenki számára legyen iskola, amelyik köteles őt felvenni.”
Az Európai Parlament határozata is elsősorban arról szól, hogy az államnak mindenki számára egységesen (diszkrimináció nélkül) biztosítania kell a semleges (világnézeti, vallási elkötelezettség nélküli) oktatáshoz való hozzáférés lehetőségét. A szabad iskolaválasztás, a pluralizmus úgy valósul meg, hogy az állami iskola mellett magániskolák is létesíthetők. Ezek igénybevétele érdekében is kell közpénzt rendelkezésre bocsátani, de bizonyos önrészesedés is megkövetelhető a fenntartásban. Ezek között, az állami és magán iskolák között a szülő szabadon választhat. 
A szabad iskolaválasztás az előbbiekkel összhangban a Kt. szerint is az önkormányzat által fenntartott iskolák vagy más fenntartású (alapítványi, egyházi, magán) iskolák körében illeti meg a szülőket. A település lakossága az általa választott képviselők útján vagy népszavazással gyakorolhatja az önkormányzati jogokat, és ily módon működhet közre a közpénzből fenntartott intézményrendszer kialakításában. Ez is az oka annak, hogy az egyik legfontosabb közszolgáltatás, az oktatás szervezése a választott képviselő–testület, a közgyűlés joga és felelőssége. Ha olyan döntést hoznak, amellyel – mint a vizsgált esetben – a szülők kisebb–nagyobb csoportja nem ért egyet, ez még nem sérti az iskolaválasztás alkotmányos jogát.
A panaszosok a közigazgatási hivatal vezetőjének és az oktatási jogok miniszteri biztosának írt beadványukban a Kt. számos rendelkezését idézték annak alátámasztására, hogy a közgyűlés törvénysértően döntött, és nem vette figyelembe a szülők akaratát sem. A beadványokban felsorolt, az oktatással kapcsolatos szülői, gyermeki jogok azonban nem korlátlanok, a törvényben meghatározott módon és feltételek szerint gyakorolhatók. A szülők közösségének pedig a tervezett döntéssel kapcsolatban nem egyetértési, hanem véleményezési joga van. Ennek az a célja, hogy a döntést hozók lehetőleg valamennyi érdek, szempont ismeretében határozzanak. A döntés célszerűsége a törvényességi felügyelet során nem vizsgálható, az a helyi autonómia körébe tartozik. A tehetséggondozás pl. minden közoktatási intézmény feladata, tehát nem csupán a 8 osztályos gimnáziumban lehet és kell azt megvalósítani. Azt a helyi közösségnek kell eldöntenie, hogy milyen formában kívánja a törvényi kötelezettséget teljesíteni. Hivatkoztak arra is, hogy a képzési forma megszüntetése sérti az intézmény szakmai önállóságát (Kt. 106. §). Ily sérelemről azonban nem lehet szó, mert maga a Kt. jogosítja fel a fenntartó önkormányzatot arra, hogy a közoktatási intézményét átszervezze, ami adott esetben természetesen érinti az iskola szakmai, pedagógiai programját, de ez nem jogellenes. A világnézetileg semleges oktatáshoz való jog azért nem sérül, mert a gimnáziumban most tanulók még itt, a többiek pedig ugyanitt a 4 osztályos gimnáziumban vagy más önkormányzati iskolában folytathatják a tanulmányaikat. 
A panaszosok a hivatalunkhoz címzett panaszukban nem elsődlegesen a Kt.-re hivatkoznak a közgyűlési döntés jogsértő voltának alátámasztására, hanem az Európai Parlamentnek az iskolázás szabadságáról hozott, már említett határozatára, amely viszont az emberi jogokat védő egyezményeken alapul. Ezzel kapcsolatban arra kell rámutatnom, hogy az Európai Unióhoz való csatlakozási tárgyalások előkészítése során az Európai Bizottság részletesen tájékozódott a magyar társadalomról, a gazdaság állapotáról, a jogszabályi környezetről és az intézményi háttérről. Ezen belül az országnak számot kellett adnia elsősorban az emberi jogok helyzetéről, de a közoktatás szabályozásáról és működéséről is. (Ld. az Európai Unió kérdőívére adott 1996. évi válaszokat.) Magyarország csatlakozására az Európai Unióhoz csak úgy volt lehetőség, hogy a Bizottság véleménye szerint országunk megfelelt az unió tagországaival szemben támasztott követelményeknek. Ebből következik, hogy az unióhoz való csatlakozásunkat követően minden, a közoktatással kapcsolatos panasz, sérelem vizsgálatakor a döntést, eljárást elegendő a Kt.-vel összevetni, annál inkább, mert a Kt. a tárgykörét érintő emberi jogokat tételesen is tartalmazza. (A törvény alkotása és módosítása során az uniós követelményeknek fontos szerepük volt, pl. a szabad iskolaalapítás, a tanszabadság, az iskolai demokrácia szabályozásával.)

Összefoglalva
Az egri Dobó István Gimnázium 8 osztályos képzésében résztvevő tanulók és szüleik alkotmányos jogaival összefüggő visszásságot nem állapítottam meg, miután a képzés felmenő rendszerben való megszüntetéséről döntött a város közgyűlése. 
A döntés–előkészítésben előfordult hibák (vélemények késedelmes beszerzése, intézkedési terv mellőzése, pontatlan jogértelmezés) azonban a jogállamiságból levezethető tisztességes eljáráshoz való joggal kapcsolatban visszásságot okoztak.
Ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem a város polgármesterénél, hogy az állampolgárok szélesebb körét érintő ügyben a jövőben nagyobb körültekintéssel, a lehetséges eljárási hibák mellőzésével járjanak el.

Budapest, 2004. november 23.

Takács Albert sk.