OBH 4299/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása:
	A négy kiskorú gyermeket nevelő panaszosok az Országgyűlési Biztosok Hivatala panaszirodáján előadták, hogy 2002. novemberében született gyermeküket folyó év januárjában, otthonukban baleset érte. A panaszosok állítása szerint egyik idősebb gyermekük beugrott a csecsemő ágyába, aki emiatt combnyaktörést szenvedett. Az ügyben a kórház kezdeményezésére államigazgatási, majd büntetőeljárás indult. 
	A panaszosok sérelmezték, hogy kiskorú gyermeküket Szeged Megyei Jogú Város jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatósága (a továbbiakban: gyámhatóság) megkérdezésük nélkül ideiglenes hatállyal gyermekotthonba, majd nevelőszülőkhöz helyezte, a szülők számára nem engedélyezték a gyermekükkel való kapcsolattartást.
	A panaszosok sérelmezték továbbá, hogy Szeged Város Rendőrkapitánysága (a továbbiakban: rendőrség) a nyomozás 2003. márciusi elrendelése után az anyát gyanúsítottként csak június 13-án hallgatták ki, annak határidejét október 13-ig meghosszabbították. A panaszosok véleménye szerint a nyomozás indokolatlanul elhúzódik.
	A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében deklarált jogállamiságból eredő jogbiztonsághoz, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő, továbbá a 15. §-ban rögzített családhoz való jog sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv) 16. § (1) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján vizsgálatot indítottam.
	Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának (a továbbiakban: gyámhivatal) vezetőjétől a panaszosok gyermekének elhelyezése ügyében a keletkezett dokumentum másolatának megküldését kértem. A Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság vezetőjét felkértem a panaszban kifogásolt eljárás kivizsgálására.
A megállapított tényállás:
1) 	A Csongrád Megyei Rendőr-főkapitányság vezetője az általa lefolytatott eljárás során megállapította, hogy a rendőrség az egészségügyi intézménytől kapott tájékoztatást követően – tekintettel arra, hogy a bejelentés adatai szerint csak a baleset gyanúja állt fenn – államigazgatási eljárás keretében vizsgálta a gyermek sérülésének körülményeit. Az államigazgatási eljárás során orvos-szakértő kirendelésére is sor került. Az orvosi szakvélemény szerint igen kicsi volt annak a valószínűsége, hogy a gyermek sérülése a panaszosok által elmondott módon keletkezett, azt feltehetőleg – az orvosi vizsgálatot megelőző néhány héttel – direkt erőbehatás okozta. Ennek alapján a rendőrség kiskorú veszélyeztetettségének, továbbá maradandó fogyatékosságot okozó testi sértés bűntettének alapos gyanúja miatt 2003. március 13-án nyomozást rendelt el. A nyomozás határidejét a Szegedi Városi Ügyészség első ízben két hónappal május 13-án, majd ezt követően három hónappal hosszabbította meg. 
	A személyi és tárgyi bizonyítékokra figyelemmel a rendőrség 2003. szeptember 11-én a Szegedi Városi Ügyészségnek – bizonyítékok hiányában – a nyomozás megszüntetését indítványozta.
	A beadványban foglaltakkal kapcsolatban a megyei rendőr-főkapitányság vezetője a következőket állapította meg: az igazságügyi orvos-szakértői vélemény elkészülte után csak egy hónap múlva került sor a panaszos anya kihallgatására. Arra sincs magyarázat, hogy a gyanúsított kihallgatását követően miért csak két hónap múlva rendelték el az orvos-szakértői vélemény kiegészítését. ”Önmagában ez a két momentum a nyomozás jelentős és indokolatlan elhúzódásához vezetett... utasítottam a kapitányság vezetőjét, hogy tegye meg a szükséges intézkedést annak érdekében, hogy a folyamatban lévő nyomozások csak a szükséges ideig tartsanak, illetve a nyomozás határidejének meghosszabbítására csak akkor tegyenek előterjesztést, ha az valóban indokolt.”   

2)	A gyámhatóság a panaszosok gyermekét a gyermekjóléti szolgálat munkatársának – a kiskorú súlyos veszélyeztetettségére utaló – jelzése alapján 2003. február 18-án kelt határozatával, ideiglenes hatállyal gyermekotthonba utalta. A kisgyermek ekkor már kórházban volt, felmerült bántalmazásának a gyanúja is. A gyámhatóság határozathozatal előtt beszerezte a körzeti gyermekorvos és a védőnő, továbbá a kórházi szociális munkás véleményét is, de a panaszosokat nem hallgatta meg. A panaszosok a határozatot megfellebbezték, azt a Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala jóváhagyta.
	A gyermek ideiglenes hatályú beutalását követően további intézkedések megtételére a gyámhivatal vált jogosulttá. A gyámhivatal március 6-án a Csongrád Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálattól (a továbbiakban: szakszolgálat) egyéni elhelyezési tervet, továbbá a gyermek gondozási helyének kijelölésére javaslatot kért.
	A szakszolgálat csecsemőotthoni férőhely hiányában kérte, hogy a gyermek gondozási helyét a gyámhivatal változtassa meg. A kérésnek a gyámhivatal eleget tett, a gyermeket nevelőszülőhöz helyezte. 
	A kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezése ügyében a gyámhivatal március 19-ére idézte a panaszosokat. A panaszosok jegyzőkönyvi nyilatkozatukban előadták, hogy a kisgyermek sérülését baleset és nem bántalmazás okozta, kérték családba való visszahelyezését. 
	Március 26-án a gyámhivatal a háziorvostól és a védőnőtől a panaszosok négy kiskorú gyermekének ellátásával, gondozásával, a rendőrségtől, pedig az anya ellen folyó büntetőeljárással kapcsolatban kért tájékoztatást. A védőnő tájékoztatása szerint sokszor nem jutott be a család lakóhelyére, gyakran a csengő is ki volt kapcsolva, amikor bejutott a házba a csecsemő lakókörnyezetét kissé elhanyagoltnak és rendezetlennek találta.
	Március 27-én a gyámhivatali ügyintéző környezettanulmányt készített a panaszosoknál.  
	A gyámhivatal április 16-án ismételten arra kérte a szakszolgálatot, hogy készítse el a gyermek egyéni elhelyezési tervét és tegyen javaslatot további gondozási helyére. 
	Május 22-én a panaszos szülők a megyei gyámhivatalnál kérték a gyermekükkel való kapcsolattartás szabályozását. A megyei gyámhivatal – hatásköre hiányában – a kérelmet május 29-én áttette az első fokon eljáró gyámhivatalhoz. 
	Május 30-án az ügyintéző hivatalos feljegyzése szerint a gyermek aznapi tervezési értekezlete elmaradt, mert a szakszolgálat az érintetteket nem értesítette az időpontról, a gyámhivatalt, pedig nem tájékoztatta annak elmaradásáról. 
	Június 11-én a gyámhivatal harmadszor kérte a szakszolgálatot, hogy készítse el a gyermek egyéni elhelyezési tervét és tegyen javaslatot további gondozási helyére. 
	A szakszolgálat június 20-ára hívta össze a tervezési értekezletet. Az értekezleten a gyermek átmeneti nevelésbe vételét, a havonkénti szülői kapcsolattartást és a nevelőszülői elhelyezés fenntartását javasolták.  A szakszolgálat elhelyezési javaslata július 15-én érkezett a gyámhivatalhoz. A javaslatot a gyámhivatal nem fogadta el, álláspontja szerint a csecsemőkorú gyermekkel a havi egy alkalommal javasolt kapcsolattatás nem segíti elő a gyermek családba való visszahelyezését, ezért újabb javaslatot kért. A szakszolgálat kéthetenként 1-2 óra szülői kapcsolattartást javasolt.  
	Július 20-án a gyámhivatal a rendőrségtől ismételten tájékoztatást kért az anya ellen folyó büntetőeljárásról. A rendőrség válasza augusztus 6-án érkezett meg a gyámhivatalhoz. E szerint az igazságügyi orvos-szakértő megállapította, hogy a gyermek sérüléseinél nagyobb erejű, durva erőbehatás valószínűsíthető. A combcsonttörés pontosabb keletkezési módja nem határozható meg. A gyermek az elszenvedett bántalmazással kapcsolatban maradandó károsodást szenvedett el. Az ügyben a gyermek anyját gyanúsítottként hallgatták ki, a vallomásában foglaltakat – mely szerint a kislány sérüléseit a testvére okozta – az orvos-szakértő a szakvéleményében kizárta. A nyomozás során kriminálpszichológus szakértőt rendeltek ki, a gyermek anyja továbbra is gyanúsított maradt. 
	Július 23-án a panaszosok idézésre megjelentek a gyámhivatalnál, közölték, hogy legkisebb gyermekük átmeneti nevelésbe vételével nem értenek egyet, ismételten kérték a kislány családba való visszahelyezését és a szülői kapcsolattartás szabályozását. Jelezték, ha a gyermek nem helyezhető vissza a családba vizsgálja a gyámhivatal annak a lehetőségét, hogy családon belül kinél helyezhető el a gyermek. A jegyzőkönyv szerint van ilyen családtag, de még nem beszéltek senkivel, így javaslatot sem tudtak személyére tenni.
	Augusztus 18-án a panaszos anyajogi képviselője kérelmezte a gyámhivatalnál a szülők kapcsolattartási jogának szabályozását, továbbá jelezte, hogy van olyan közeli hozzátartozó, aki a gyermek nevelését vállalná, de ezt a hozzátartozót nem nevesítette. 
	A gyámhivatal a kiskorút augusztus 26-án – tekintettel arra, hogy a szülők nem neveztek meg olyan közeli hozzátartozót, aki a gyermek nevelését vállalná – átmeneti nevelésbe vette, a panaszosok, és a gyermek folyamatos kapcsolattartását szabályozta. A panaszosok a határozatot megfellebbezték. A másodfokon eljáró Csongrád Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala 02.430-10/2003. számú határozatával az első fokon hozott döntést részben megváltoztatta, de annak a gyermek átmeneti nevelésbe vételéről rendelkező részét helybenhagyta.
Az ügy jogszabályi háttere:
•	A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
•	1973. évi I. törvény a büntetőeljárásról (Hatályos: 2003. 03. 01. – 06. 30.)
131. § (1) A nyomozás során a valóságnak megfelelő tényállás felderítése érdekében haladéktalanul meg kell tenni minden törvényes és célszerű intézkedést.
(2) A nyomozást a bűncselekménnyel összefüggő szabálysértésre is le lehet folytatni.
(3) A nyomozást az elrendelésétől számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét a helyi ügyészség vezetője két hónappal, ezt követően a megyei főügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja; egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig hosszabbíthatja meg.
•	1998. évi XIX. Törvény a büntetőeljárásról (Hatályos: 2003. 07. 02. – 12. 31.)
176. § (1) A nyomozást a lehető legrövidebb időn belül le kell folytatni, és az elrendelésétől, illetve megindulásától számított két hónapon belül be kell fejezni. Ha az ügy bonyolultsága vagy elháríthatatlan akadály indokolja, a nyomozás határidejét az ügyész két hónappal, ha ez a határidő letelt, a megyei főügyész legfeljebb a büntetőeljárás megindításától számított egy év elteltéig meghosszabbíthatja.
(2) Egy éven túl a legfőbb ügyész jogosult a nyomozás határidejének meghosszabbítására. Ha a nyomozás meghatározott személy ellen folyik, a meghosszabbítás legfeljebb a gyanúsítottnak a 179. § (1) bekezdése szerinti kihallgatásától számított két évig terjedhet.
(3) Ha az ügyész nyomoz, a nyomozás határidejét az ügyészség vezetője két hónappal, a felettes ügyész legfeljebb a nyomozás elrendelésétől számított egy év elteltéig, azt követően a (2) bekezdésben meghatározott határidőig a legfőbb ügyész hosszabbíthatja meg.
190. § (1) Az ügyész a nyomozást határozattal megszünteti, b) ha a nyomozás adatai alapján nem állapítható meg bűncselekmény elkövetése, és az eljárás folytatásáról sem várható eredmény.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
60. § A területi gyermekvédelmi szakszolgáltatás (a továbbiakban: gyermekvédelmi szakszolgáltatás) feladata az átmeneti és tartós nevelésbe vétel iránti eljárás során, valamint az ideiglenes hatályú elhelyezést követően a gyermek gondozási helye meghatározása érdekében a) a gyermek személyiségvizsgálata, a gyermekre vonatkozó szakvélemény és elhelyezési javaslat elkészítése a gyámhivatal megkeresésére, b) a gyermek egyéni elhelyezési tervének elkészítéséről való gondoskodás a gyámhivatal megkeresésére, c) az ideiglenes hatállyal elhelyezett gyermeket is befogadó önkormányzat által működtetett, illetve fenntartott nevelőszülő és gyermekotthon kijelölése.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a határőrség, a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen b) a legközelebbi ideiglenes gondozási feladatokat is ellátó nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti az illetékes gyámhivatalt.
73. § (1) Az illetékes gyámhivatal - a (3) bekezdésben meghatározott kivétellel - az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján kerül sor - annak elrendelésétől számított a) harminc napon belül megszünteti az ideiglenes hatályú elhelyezést, ha annak okai nem állnak fenn, vagy b) harminc napon belül elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét, vagy c) hatvan napon belül pert indít az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránt.
77. § (1) A gyámhivatal a gyermeket átmeneti nevelésbe veszi, ha a gyermek fejlődését a családi környezete veszélyezteti, és veszélyeztetettségét az alapellátás keretében biztosított szolgáltatásokkal, valamint a védelembe vétellel nem lehetett megszüntetni, illetve attól eredmény nem várható, továbbá, ha a gyermek megfelelő gondozása a családján belül nem biztosítható. Az átmeneti nevelésbe vétellel egyidejűleg a gyámhivatal a gyermeket nevelőszülőnél vagy - ha ez nem lehetséges - gyermekotthonban, illetve fogyatékos vagy pszichiátriai betegek otthonában helyezi el és gyámot (hivatásos gyámot) rendel.
82. § (1) A gyámhivatal az ideiglenes hatállyal elhelyezett, az átmeneti és tartós nevelésbe vétel iránti eljárással érintett gyermek gondozási helyét - a gyermek és az átmeneti nevelésbe vett gyermek szülőjének meghallgatása után - a (6) bekezdésben meghatározott megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság, valamint a 132. § (1) bekezdésében meghatározott szerv vagy személy szakvéleményének segítségével határozza meg.
(2) Az elhelyezés során - a (3) bekezdésben meghatározott szempontok figyelembevételével - a gyermeket elsősorban örökbefogadó szülőnél, nevelőszülőnél, vagy ha ez nem lehetséges, gyermekotthonban, illetve az Szt. hatálya alá tartozó fogyatékosok, és pszichiátriai betegek otthonában kell elhelyezni.
(9) A megyei, fővárosi gyermekvédelmi szakértői bizottság véleménye tartalmazza különösen a gyermek állapotának megfelelő ellátási formára és egyéni elhelyezési tervre vonatkozó javaslatot, indoklással együtt.
83. § (3) A gyámhivatal a gyermek gondozási helyét hivatalból vagy kérelemre megváltoztatja, ha a) azok a körülmények, amelyekre elhelyezési döntését alapozta, később lényegesen megváltoztak.
128. § (1) A gyámügyi eljárásban meg kell hallgatni a szülőt és más törvényes képviselőt, a gondozót, a korlátozottan cselekvőképes személyt és az ítélőképessége birtokában levő cselekvőképtelen gyermeket, továbbá minden esetben azt, akivel szemben kötelezettséget kívánnak megállapítani, valamint - szükség szerint - a gyermek más közeli hozzátartozóit. A meghallgatást mellőzni lehet, ha a meghallgatás miatti késedelem elháríthatatlan kárral vagy veszéllyel járna.
•	149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról
7. § A gyámhatósági eljárásban az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (a továbbiakban: Áe.), a Gyvt. szabályai, valamint az e rendeletben foglaltak szerint kell eljárni.
96. § (1) A beutaló szerv az ideiglenes hatályú elhelyezésről való döntése előtt meghallgatja a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeket, kivéve, ha a súlyos veszélyeztetettség a gyermek életét közvetlen veszélynek teszi ki.
103. § (1) A gyámhivatal a gyermek átmeneti nevelésbe vételének elrendelése előtt a megyei (fővárosi) gyermekvédelmi szakértői bizottság szakvéleményére alapozott elhelyezési javaslatot szerez be a gyermekvédelmi szakszolgálattól [Gyvt. 82. § (9) bek.].
(2) A gyermekvédelmi szakszolgálat elhelyezési javaslatát megküldi a gyámhivatalnak. Ha a gyermekvédelmi szakszolgálat a nevelésbe vételt nem javasolja, a gyámhivatal a 99. § figyelembevételével jár el.
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
10. § A közigazgatási szervtől kapott megkeresésnek minden szerv köteles a saját feladatkörében tizenöt napon belül eleget tenni.
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
15. § (1) Az érdemi határozatot a kérelem előterjesztésétől, illetőleg az eljárás hivatalból történt megindításától számított harminc napon belül kell meghozni. Ennél rövidebb határidőt bármely jogszabály, hosszabbat, pedig csak törvény, törvényerejű rendelet vagy kormányrendelet állapíthat meg.
(5) Az eljáró közigazgatási szerv vezetője a határidőt indokolt esetben, egy ízben legfeljebb harminc nappal meghosszabbíthatja. Erről - kérelemre indult eljárás esetén - az ügyfelet értesíteni kell.
A vizsgálat megállapításai:
1) 	A rendőrség eljárásával kapcsolatban megállapítottam, hogy a nyomozás elhúzódása az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból eredő jogbiztonsággal összefüggésben visszásságot okozott, melyet a megyei rendőrkapitányság vezetője saját hatáskörében orvosolt, ezért ajánlást nem teszek.
2) 	A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (Gyer.) előírása szerint a gyermek ideiglenes hatályú elhelyezéséről való döntése előtt a gyámhatóságnak meg kellett volna hallgatnia a szülőket. A szülők meghallgatásától csak abban az esetben lehetett volna eltekinteni, ha a súlyos veszélyeztetettség a gyermek életét közvetlen veszélynek tette volna ki. Tekintettel arra, hogy a kisgyermek ekkor kórházban volt a szülők részéről közvetlen életveszély nem fenyegethette.
A gyámhivatal a szakszolgálattól, március 6-ától kezdődően három alakalommal kérte a gyermek egyéni elhelyezésének tervét és javaslatot a kiskorú gondozási helyének kijelölésére. A szakszolgálat elhelyezési javaslatát azonban csak július 15-én küldte meg. A rendőrség a hozzá intézett megkeresésre-sürgetésre – az első megkeresést követő több mint négy hónap múlva – válaszolt. Az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény (Áe.) rendelkezése szerint mindkét szerv köteles lett volna 15 napon belül eleget tenni a megkeresésnek.
	A kiskorú átmeneti nevelésbe vételéről a gyámhivatal a gyermek ideiglenes elhelyezése után hat hónappal hozott határozatot. A határozat meghozatala előtt beszerezte a döntéshez szükséges orvosi, védőnői, rendőrségi véleményt, a szülőknél környezettanulmányt készített. Tekintettel arra, hogy az orvos-szakértői vélemény szerint a gyermek sérülését nem baleset okozta, az anya ellen, pedig büntetőeljárás volt folyamatban és a szülők nem neveztek meg olyan személyt, aki gyermeküket családba fogadná, a gyámhivatal a vonatkozó jogszabálynak megfelelően a kiskorút átmeneti nevelésbe vette. Döntésével alkotmányos jogokkal összefüggésbe hozható sérelmet nem okozott.
	A gyermekek védelméről és a gyámügyi eljárásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.) előírása szerint az illetékes gyámhivatalnak az ideiglenes hatályú elhelyezést követően annak elrendelésétől számított harminc napon belül kell döntenie arról, hogy – ha annak okai nem állnak fenn – megszünteti-e az ideiglenes hatályú elhelyezést, vagy elrendeli a gyermek átmeneti vagy tartós nevelésbe vételét.
 A Gyer. kimondja, hogy a gyámhatósági eljárásban az Áe., a Gyvt. szabályai, valamint a Gyer-ben foglaltak szerint kell eljárni. A gyermek átmeneti nevelésbe vételére a Gyvt. az ideiglenes hatályú beutalást követően 30 napos határidőt ad, ebben az esetben nincs lehetőség az ügyintézési határidő Áe. szerinti 30 napos meghosszabbítására és az eljárás felfüggesztésére sem.
A gyermek átmeneti nevelésbe vételének elhúzódó eljárása az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt, jogállamiságból eredő jogbiztonsággal összefüggésben okozott visszásságot.
A panaszosok a gyermekükkel való kapcsolattartási joguk szabályozását többször – először májusban – kérték, azt csak a gyermek átmeneti nevelésbe vétéséről döntő határozatában szabályozta a gyámhivatal. A csecsemőkorú gyermek kapcsolattartás hiányában nagyon rövid időn belül elfelejtheti a szüleit. A panaszosoknak az anya ellen folyó büntetőeljárástól függetlenül joguk lett volna arra, hogy gyermekükkel folyamatosan kapcsolatot tartsanak. Azzal, hogy a gyámhivatal az Áe. szerinti 30 napos ügyintézési határidőn belül a panaszosok kérelméről nem hozott határozatot, visszásságot okozott az Alkotmány 2. § (1) bekezdésében foglalt jogállamiságból eredő jogbiztonsággal, továbbá a 15. §-ban deklarált családhoz való joggal összefüggésben.
	A jogsértések elkerülése érdekében – az Obtv. 21. § (1) bekezdése alapján kezdeményezem:
1.	Szeged Megyei Jogú Város Polgármesteri Hivatal Gyámhivatalának vezetőjénél, hogy határozataikat a vonatkozó jogszabályok által előírt elintézési határidőn belül hozzák meg.

2.	A Csongrád Megyei Területi Gyermekvédelmi Szakszolgálat és Gyermekotthonai igazgatójánál, hogy a megkereséseknek az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény által előírt határidőn belül tegyenek eleget.

3.	Szeged Város Rendőrkapitányságának vezetőjénél, hogy a megkereséseknek az államigazgatási eljárás általános szabályairól szóló, többször módosított 1957. évi IV. törvény által előírt határidőn belül tegyenek eleget.	
Budapest, 2003. november 11.
Takács Albert