Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének
Jelentése
az OBH 3677/2003. sz. ügyben

Ügyintéző: dr. Kiss László
Az eljárás megindulása
A panaszos - jogi képviselője útján - azért fordult az országgyűlési biztosok hivatalához, mert véleménye szerint a Kecskeméti Rendőrkapitányság, illetve az ügyészség nem tett meg mindent a sérelmére bűncselekményt elkövető ismert személy elfogása érdekében. A panasz alapján az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. tv. (Obtv.) 16. § (1) bekezdésére tekintettel vizsgálatot rendeltem el.

Érintett alkotmányos jog
A jogállamiság és az abból fakadó jogbiztonság elve, valamint a tisztességes eljáráshoz való jog (Alk. 2. § (1) bek.) 
Tulajdonhoz való jog (Alk. 13. § (1)bek.)

Alkalmazott jogszabályok:
2001. évi XVIII. törvény a személy- és tárgykörözésről
1. § (1) Ezt a törvényt kell alkalmazni a személyek, az ismeretlen holttestek és a tárgyak körözése, valamint a körözött személyek, holttestek és tárgyak nyilvántartása során.
c) nemzetközi körözés: nemzetközi szerződés, valamint viszonossági gyakorlat alapján büntető-, polgári vagy közigazgatási ügyben magyar hatóság kezdeményezésére más állam hatósága által az adott állam területén, illetve külföldi állam hatósága kezdeményezésére magyar hatóság által a Magyar Köztársaság területén végzett körözés;
3. § (1) A körözést a körözés elrendelésére feljogosított hatóság határozata alapján e törvényben meghatározottak szerint a Rendőrség folytatja.
8. § E törvény rendelkezéseit a nemzetközi körözésre a 9-11. §-okban meghatározott eltérésekkel kell alkalmazni.
9. § A Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központ feladata
b) a magyar hatóság által elrendelt körözés más állam hatóságához történő továbbítása;
20/2001. (X. 11.) BM rendelet a Rendőrség és a Határőrség körözési tevékenységéről, a körözés során alkalmazható intézkedések végrehajtásáról, valamint a körözött személyek, tárgyak tartózkodási, illetve megtalálási helyének, illetőleg a személyek és holttestek személyazonosságának megállapítása esetén követendő eljárásról
21. § (1) Magyar hatóság az általa elrendelt körözés hatálya alatt álló személy, holttest, illetve tárgy nemzetközi körözését kezdeményezheti.
(2) A más állam területén történő nemzetközi körözést
a) a tárgy, az ismeretlen helyen lévő személy, illetve az Rtv. 36/A. §-ában meghatározott eltűnt személy felkutatását, illetőleg a személy vagy holttest személyazonosságának megállapítását elrendelő határozat,
b) a bíró, illetve az ügyész által kiállított elfogatóparancs
NEBEK-hez történő megküldésével kell kezdeményezni.

2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás a nyomozás törvényessége feletti felügyeletről és a nyomozás befejezése utáni ügyészi feladatokról
74. § (2) Az ügyész elfogatóparancsot bocsát ki, és azt átadja a nyomozó hatóságnak, ha a külföldön tartózkodó gyanúsított pontos tartózkodási helye nem ismert. Ennek tartalmára az (1) bekezdésben írtak az irányadók.

Megállapított tényállás:
A Kecskeméti Rendőrkapitányságtól és az ORFK Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központjától (NEBEK) beszerzett iratok alapján a következőket állapítottam meg:
A panaszos 2000. október 26-án feljelentést tett a Kecskeméti Rendőrkapitányságon F. Jonathan kecskeméti lakos ellen csalás bűntettének gyanúja miatt, mert az elkövető több részletben 1,3 millió forintot csalt ki tőle. A 6241/2000. bü. számú nyomozás során a rendőrség további sértetteket kutatott fel. Megállapították, hogy F. Jonathan egy éven belül K. Attilát kb. 80 ezer, a Navi-Gate Kft.-t 1,6 millió forinttal, N. Mihályt 1,55 millió forinttal, J. Rudolfot 1,59 millió forinttal, Sz. Mihályt kb. 600 ezer forinttal károsította meg. M. József családjától ugyanebben az időben kb. hat millió forint kölcsönt vett fel, amelyet nem fizetett vissza. Később édesapja ennek az összegnek a visszafizetését átvállalta.
A nyomozó hatóság F.Jonathant nem tudta kihallgatni, mert időközben Olaszországba távozott. (F. Jonathan Romániában született, de olasz állampolgár volt és 1996-ban települt Magyarországra.) A Kecskeméti Rendőrkapitányság 2000. november 21-én elrendelte F. Jonathan országos körözését. Édesapja 2001. január 16-án tett tanúvallomása szerint az eljárás idején Rómában lakott, lakcíme: Villa Patricia Rezidenz, Gutenberg u. 29. A gyanúsított külföldi tartózkodása miatt a nyomozó hatóság 2001. január 9-én a nyomozást felfüggesztette.
A feljelentett személy vélt tartózkodási helyének ismertté válását követően a nyomozó hatóság az ügyészséghez fordult és indítványozta nemzetközi elfogatóparancs kiadását. Az elfogatóparancs kiadására a Kecskeméti Városi Ügyészség nem intézkedett. A vezetőhelyettes ügyész B.2477/2000/3. számú, 2001. január 22-én kelt levelében elutasító álláspontját azzal indokolta, hogy: „Szükségessé vált ugyanis Jonathan F…(vezetéknév) olaszországi tartózkodási helyére vonatkozó adatok hitelességének ellenőrzése, illetve – amennyiben a megjelölt cím valótlannak bizonyulna – a pontos tartózkodási hely megállapítása.” 
Az ügyész felhívta a nyomozó hatóságot, hogy az INTERPOL Magyar Nemzeti Iroda (MNI) útján lépjenek kapcsolatba az olasz hatóságokkal a lakcím ellenőrzése érdekében.
2001. február 26-án a rendőrkapitányság Vizsgálati Osztálya megkereste az INTERPOL MNI-t, és kérte a lakcím ellenőrzését. Az Iroda 2001. március 5-én levélben kérte a római INTERPOL Irodát az apa által bemondott római lakcím ellenőrzésére. Az olasz iroda nem válaszolt, ezért az üzenetet 2001. május 3-án, július 9-én és 2002. február 20-án megismételték. IP ROMA 2002. február 27-én közölte a magyar Irodával, hogy illetékes rendőri szolgálataikat az ügyben mozgósították, és amint azok válasza megérkezik, úgy azonnal tájékoztatást adnak. Az olasz iroda válaszának késlekedése miatt 2002. június 5-én az MNI újabb sürgető üzenetet küldött, amelyre csak október 16-án érkezett válasz. Ebben az olasz fél közölte, hogy a római rendőri szervek megállapítása szerint F. Jonathan 2002. december 18. és 23. között lakott a Villa Patricia panzióban, ahonnan a költségek megtérítése nélkül távozott.
Az olasz iroda jóval később, 2004. április 21-én közölte, hogy F. Jonathant 2003. szeptember 29-én törölték a római lakossági nyilvántartásból, mert nem megtalálható. Nem találták egy másik címen sem (Via della Storta 271.), amelyről közelebbi utalás a levelezésben nincs. Tájékoztatást adtak ugyanakkor arról, hogy a rendőri szervek 2003. május 22-én Manfredoniában ellenőrizték F. Jonathant, aki ekkor két olasz fiatalember (Claudio Argentino és Alessandro Sportiello) társaságában volt. A magyar Iroda 2004. április 26-án az információkat továbbította a Kecskeméti Rendőrkapitányságnak.
A Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központ tájékoztatása szerint F. Jonathan nemzetközi körözése nem állt módjukban, tekintve, hogy ilyen kérés irodájukhoz nem érkezett, és nem kaptak ehhez szükséges ügyészi vagy bírói elfogatóparancsot sem.

A vizsgálat megállapításai
A hatósági eljárások eredményes és gyors lefolytatásához, az állampolgárok jogai érvényesítésének és kötelezettségeik teljesítésének biztosítása érdekében szükséges azoknak a személyeknek a felkutatása akik - azáltal, hogy ismeretlen helyen tartózkodnak - kivonják magukat a hatósági eljárás vagy a hatósági határozat végrehajtása alól.
A Be. szerint az ismeretlen helyen lévő terhelt tartózkodási helyének felkutatására intézkedni kell, mégpedig a lakóhely megállapításának, tartózkodási hely felderítésének az elrendelése, illetve - szabadságvesztés büntetéssel fenyegetett bűncselekmény esetén - elfogatóparancs kibocsátása révén. Az említett intézkedések megtételére a hatóság, bírósági eljárásban a bírósági tanács elnöke jogosult.
A személy- és tárgykörözés elrendelésének speciális esetköre a nemzetközi szerződés valamint viszonossági gyakorlat alapján büntető-, polgári vagy közigazgatási ügyben magyar hatóság kezdeményezésére más állam hatósága, illetve külföldi állam hatósága kezdeményezésére magyar hatóság által elrendelt személy- illetve tárgykörözések.
A magyar hatóság akkor kezdeményezheti a más állam területén folytatandó körözést, ha a körözés elrendelésének a hazai jogban meghatározott feltételei fennállnak. A magyar hatóság által megkeresett állam - az esetleges nemzetközi szerződés illetve viszonosság tartalmát is figyelembe véve - a saját belső joga szerint fogja végrehajtani a körözést.
Az Európai Unió bűnüldözési információs rendszere és a Nemzetközi Bűnügyi Rendőrség Szervezete keretében megvalósuló együttműködésről és információcseréről szóló 1999. évi LIV. törvény értelmében magyar bűnüldöző szerv a nemzetközi bűnüldözési szervezettel, valamint a két- és többoldalú nemzetközi szerződésben részes állammal folytatott együttműködése során a Rendőrség szervezetébe tartozó Nemzetközi Bűnügyi Együttműködési Központ (a továbbiakban: NEBEK) útján továbbít adatot, információt, illetőleg kezdeményez adat-, illetve információigénylést vagy egyéb intézkedést [3. § (1) bekezdés].
Ennek megfelelően a nemzetközi körözések vonatkozásában szükséges kapcsolatfelvételeket - így a külföldi igények belföldre, illetve a hazai körözések külföldre történő közvetítését - is a NEBEK-nek kell ellátni, az Interpol MNI útján.
Ha a hazai jog szerint valamely intézkedés végrehajtásához, bűnfelderítési eszköz alkalmazásához bírói engedély vagy az ügyész engedélye, jóváhagyása, hozzájárulása, illetve egyetértése szükséges, e jogi követelményt a nemzetközi együttműködés során is alkalmazni kell. A vizsgált eljárás időpontjában a 20/2001. (X. 11.) BM rendelet (2) bekezdése alapján a más állam területén történő nemzetközi körözést a bíró, illetve az ügyész által kiállított elfogatóparancs NEBEK-hez történő megküldésével kellett kezdeményezni. A Kecskeméti Városi Ügyészség annak ellenére elzárkózott az elfogatóparancs kiadásától, hogy a 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás 74. § (2) bekezdésének egyértelmű rendelkezése szerint „az ügyész elfogatóparancsot bocsát ki, és azt átadja a nyomozó hatóságnak, ha a külföldön tartózkodó gyanúsított pontos tartózkodási helye nem ismert.” Az ügyész a nyomozó hatósághoz intézett, hivatkozott számú levelében nem indokolta, hogy miért tért el az akkor hatályos legfőbb ügyészi utasítás rendelkezésétől.
A 2/1999. (ÜK. 2.) LÜ utasítás helyett időközben hatályba lépett, a vádelőkészítéssel, a nyomozás törvényessége feletti felügyelettel és a vádemeléssel kapcsolatos ügyészi feladatokról rendelkező 11/2003. (ÜK. 7.) LÜ utasítás 75. § (3) bekezdése ugyanezt a rendelkezést tartalmazza.
A beszerzett iratokból megállapítható, hogy a magyar hatóságok kérését – miután az puszta lakcímellenőrzésre vonatkozott – az olasz INTERPOL Iroda és az olasz rendőrség is súlytalannak tekintette, ezért a kért ellenőrzés végrehajtása három évig húzódott, és a válaszadásra csak többszöri sürgetés után került sor. 2003. májusában a keresett személyt igazoltatták, de érvényes elfogatóparancs hiányában az elfogása nem történt meg.
Az Európai Unióhoz történt csatlakozásunkat követően a nemzetközi rendőri együttműködést tovább erősítette a 2003. évi CXXX. Törvény az Európai Unió tagállamaival folytatott bűnügyi együttműködésről, amelynek 25. § (1) bekezdése alapján, ha a terhelt az Európai Unió valamely tagállamában tartózkodik, és vele szemben büntetőeljárást kell lefolytatni, a bíróság haladéktalanul európai elfogatóparancsot bocsát ki.
A rendelkezésre álló adatok alapján megállapítottam, hogy az ügyben eljáró Kecskeméti Rendőrkapitányság nem követett el mulasztást a nyomozás során. Megfelelő időben megtette a szükséges intézkedéseket a feltételezett elkövető felkutatása érdekében, ugyanúgy, ahogy a NEBEK, illetve az INTERPOL MNI eljárása is megfelelt a feladataikat meghatározó jogszabályoknak. Az olasz hatóságok eljárásának minősítésére nincs hatásköröm, de valószínűsíthető, hogy az ügy súlyának megfelelő – a feltételezett elkövető elfogására irányuló – megkeresés végrehajtása az eltelt három év során eredményesen megvalósítható, ezáltal a büntetőeljárás is lezárható lett volna.
Kétségtelen ugyanakkor, hogy a panaszosnak a tulajdonához, illetve a jogállamisághoz fűződő alkotmányos jogai sérelmet szenvedtek, mivel a hatékony igazságszolgáltatás feltételeit biztosító jogszabályok megléte ellenére, azok gyakorlati alkalmazására nem került sor. Ennek oka az ügyben kialakított ügyészi álláspont, esetleg mulasztás, azonban az Obtv. 29. § (2) bek. f) pontjára tekintettel az ügyészség tevékenységét hatáskör hiányában nem vizsgálhatom.
A fentiekre tekintettel az ügyben ajánlást nem teszek, de az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény 18. § (4) bekezdése alapján felkérem a legfőbb ügyészt, hogy tájékoztasson a Kecskeméti Városi Ügyészség álláspontjának, intézkedésének, vagy mulasztásának okáról, a megtett, vagy a hasonló esetek megelőzése érdekében megtehető intézkedésekről, és az üggyel kapcsolatos véleményéről.
Jelentésemet tájékoztatásul megküldöm az országos rendőr-főkapitánynak.

Budapest, 2004. május

								 Takács Albert