OBH 3046/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosának jelentése
Ügyintéző: Dr. Gáspárné dr. Pere Katalin
Az eljárás megindítása:
	A panaszos beadványában azt sérelmezi, hogy Ferenczy Noémi Díjas, 54 éves textilművészként, bár 2000. július 14-én az Országos Orvosszakértői Intézet 67 %-os munkaképesség-csökkenésére tekintettel III. csoportos rokkantnak minősítette, nem jogosult rokkantsági nyugdíjra. A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság rokkantsági nyugdíj igényét a jogosultsághoz szükséges szolgálati idő hiányára tekintettel utasította el. A panaszos szerint a hiányzó időre eső járulékot a Magyar Népköztársaság Művészeti Alapja az akkori jogszabályok szerint kifizetőhelyként levonta. A jogutód, pedig nem gondoskodik a rokkantakról. 
	A Fővárosi és Pest Megyei Nyugdíjbiztosítási Igazgatóság a rokkantsági nyugdíjigényt elutasító határozata szerint a panaszos elismerhető szolgálati ideje 5 év 191 nap (a 45-54 éves életkorban előírt 15 év helyett), 1973. szeptember 1-től 1999. március 31-ig, pedig szolgálati időt nem igazolt.
	A panasz alapján felmerült az Alkotmány 70/E. § (1)-(2) bekezdésében megfogalmazott szociális biztonsághoz való jog sérelmének lehetősége, ezért vizsgálatot tartottam szükségesnek. A vizsgálat lefolytatására a Magyar Alkotóművészeti Közalapítvány igazgatóját kértem fel. A felkérésem azonban nem vezetett eredményre, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (Obtv.) 18.  (3) bekezdésében biztosított jogköröm alapján a vizsgálat lefolytatására a nemzeti kulturális örökség miniszterét kértem fel.
Érintett alkotmányos jog:
Szociális biztonsághoz való jog [Alkotmány 70/E. §. (1)-(2) bekezdés]
Alkalmazott jogszabályok:
•	A társadalombiztosítási nyugellátásról szóló 1997. évi LXXI. törvény
•	A Magyar Köztársaság Művészeti Alapja Segélyezési Szabályzata
•	Magyar Köztársaság Művészeti Alapjának megszüntetéséről és a Magyar Alkotóművészeti Alapítvány létesítéséről szóló 117/1992. (VII. 29.) Korm. rendelet 
Megállapított tényállás:
	A Magyar Alkotóművészeti Közalapítvány (a továbbiakban: MAK) jogelődje a Magyar Népköztársaság Művészeti Alapja külön (a társadalombiztosítástól független) biztosítási rendszerrel rendelkezett. E rendszer az Alap megszűnésével 1992. október 1. napján megszűnt, további befizetések nincsenek, s a szerzett jogok alapján a közalapítvány csak öregségi nyugellátást folyósít.
	A biztosítási rendszer önálló rendszerként való fenntartása vagy annak a társadalombiztosítás egységes rendszerébe való integrálása 1992 óta nyitott kérdés. Az egységes rendszertől a művészek elzárkóznak, a társadalombiztosítási rendszer, pedig nem nyitott a befogadásra, nem tartja beilleszthetőnek rendszerébe. Az egyeztetési eljárás azonban még nem zárult le. 
	A 117/1992. (VII. 29.) Korm. rendelet a Magyar Köztársaság Művészeti alapjának megszüntetéséről és a Magyar Alkotóművészeti Alapítvány létesítéséről rendelkezett.
„1. § (1) A Kormány megszünteti a Magyar Köztársaság Művészeti Alapját (a továbbiakban: Alap) és létrehozza a Magyar Alkotóművészeti Alapítványt (a továbbiakban: Alapítvány).
(2) Az Alap jogutóda - a művészeti alkotóközösségekkel és a műteremlakások kiutalásával kapcsolatos jogköröket kivéve - az Alapítvány. Az Alap tagjai részére a társadalombiztosítási jogszabályokban biztosított jogosultságok az Alappal 1992. október 1-jéig tagsági viszonyban álló tagjait és a Magyar Alkotóművészek Országos Egyesületének (a továbbiakban: Egyesület) tagjait illetik meg.
(3) Az Alapítvány támogatásával létrehozott önálló biztosítási rendszer - a szerzett jogok figyelembevételével - gondoskodik az Egyesülettel és az Alappal 1992. október 1-jéig tagsági viszonyban álló tagok táppénz, terhességi-gyermekágyi segély, saját jogú és hozzátartozói nyugellátásáról.
(4) Az Alap tagjai és családtagjaik részére 1992. október 1-jéig megállapított nyugdíjsegélyek (saját jogú, özvegyi, szülői, nyugdíjsegély) és árvasági segélyek folyósítását az Alapítvány veszi át és a nyugdíjra vonatkozó rendelkezések szerint rendszeresen emeli.
(5) A (4) bekezdésben meghatározott ellátások folyósítását 2003. december 31-ig az állami költségvetés fedezi.”

A MAK helyzetéről szóló 2103/1998. (IV.22.) Korm. határozat szerint a Kormány
1. a 117/1992. (VII. 2.) Korm. rendelet értelmében elismeri a magyar alkotóművészek szerzett jogát a szociális ellátásokra, és szavatolja annak érvényesítését. Ennek érdekében
a) felül kell vizsgálni - a társadalombiztosítási önkormányzattal közösen - a MAK nyugdíj- és segélyezési szabályzatát, és azt az alapító okirat mellékleteként kell a Kormány elé terjeszteni;
Felelős: művelődési és közoktatási miniszter, pénzügyminiszter, népjóléti miniszter
Határidő: 1998. október 31. volt.

A MAK nyugdíjrendszerének felülvizsgálatát végző, a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma (NKÖM) által létrehozott munkacsoport a MAK helyzetéről szóló 2103/1998. (IV. 22.) Korm. határozatban megjelölt feladatot megkezdte, azaz a felelősök (a Nemzeti Kulturális Örökség Minisztériuma, a Pénzügyminisztérium, az Egészségügyi, Szociális és Családügyi Minisztérium) vizsgálják a MAK Nyugdíj- és Segélyezési Szabályzatát, hogy az a Magyar Köztársaság Művészeti Alapjának megszüntetéséről és a Magyar Alkotóművészeti Alapítvány létesítéséről szóló 117/1992. (VII. 29.) Korm. rendelet mellékletét képezhesse.
A MAK által a felelősök felé tárt szabályzat-tervezet tartalmazza a rokkantsági ellátás szabályait és a méltányossági nyugdíj megállapításának lehetőségét.
Ez jelentheti a megoldást a jelenleg a Magyar Alkotóművészek Betegsegélyező Pénztáránál (MAB) lévő 36 fő rokkant ellátott részére, hisz akkor a MAK közvetlenül biztosítana ellátást részükre. Ezen munka lezárása - egyelőre belső - határidőként 2003. december 31.
 
A Közalapítvány 1997. évben komoly segítséget nyújtott (több mint 30 millió forintot) a MAB megszervezéséhez, felállításához, hogy az ilyen típusú ellátásokat a Pénztár megoldja. Panaszos is tagja e Pénztárnak. 
A MAB jelenleg 450 fővel működik és sok a rokkant ellátott (36 fő), a Pénztár segítségre szorul.  A Közalapítvány 2003. július 8-i ülése foglalkozott is a Pénztár helyzetével, s arra a döntésre jutott, hogy amennyiben a tartalékaiból e célra is átcsoportosíthat (ez a NKÖM-mal kötött éves finanszírozási szerződés módosítását jelenti) akkor ez évben azon volt Alap-tagok rokkantsági ellátását, akik az Alap korabeli jogszabályai alapján jogosultak lennének rokkantsági ellátásra (25 fő) megfinanszírozza.

A vizsgálat nem adott választ arra, hogy miért nem tartották be a felelősök a 2013/1998. (II. 23.) Korm. határozatban megszabott 1998. október 31-i határidőt.

A MAB-tól a panaszos rokkantsága megállapításakor 100 000 Ft-ban részesült, azóta a havi 500 Ft-os tagdíja ellenében havi 9000 Ft ellátásban részesül, a többi MAB által ellátott rokkanttal együtt.
A tervezett Szabályzat elfogadását követően a panaszos havi ellátása 36 400 Ft lenne.

A jövőre nézve a Közalapítvány munkaszervezete azt a feladatot kapta, hogy a Nyugdíjszabályzat méltányossági szabályait egészítse ki a rokkantsági ellátás szabályaival, s azt terjessze a kuratórium elé. A méltányossági szabályok egyébként nincsenek hatályban, ugyanis annak hatálybaléptetését a kuratóriumnak ahhoz kellett kötnie, hogy a Kormány (mint alapító és a költségvetési forrás biztosítója) ezt elfogadja.

A vizsgálat megállapításai:
	A Magyar Köztársaság Alkotmánya 70/E. §-a szerint: (1) A Magyar Köztársaság állampolgárainak joguk van a szociális biztonsághoz; öregség, betegség, rokkantság, özvegység, árvaság és önhibájukon kívül bekövetkezett munkanélküliség esetén a megélhetésükhöz szükséges ellátásra jogosultak.
(2) A Magyar Köztársaság az ellátáshoz való jogot a társadalombiztosítás útján és a szociális intézmények rendszerével valósítja meg.
	A vizsgált esetben a Kormánynak a társadalombiztosítástól független, annak feladatait ellátó önálló biztosítási rendszert kell működtetni, annak keretében gondoskodnia rokkantság esetén „a megélhetéshez” szükséges ellátásról. Nem kétséges azonban az a tény (annak ellenére sem), hogy a panaszos megrokkanása időpontjában 100 000 Ft, majd havonta 9000 Ft juttatásban részesül, hogy ezen ellátások nem biztosítják a „megélhetéshez” szükséges forrást a jelenleg 54 éves rokkant művésznek az öregségi nyugdíjra jogosultságáig, a 62. életéve betöltéséig, valamint az azonos helyzetben lévő rokkant személyeknek sem.
Tekintettel azonban arra, hogy bár több éves késéssel, 2003. december 31-i belső határidővel folyik a Magyar Alkotóművészek Közalapítvány nyugdíj- és segélyezési szabályának elkészítése, ajánlást nem teszek.
A vizsgálatot felfüggesztem.
Budapest, 2003. november 17.
Lenkovics Barnabás