OBH 2986/2003
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Győrffy Zsuzsanna
A vizsgálat megindítása:
	Újságírói jelzés alapján tudomásomra jutott, hogy egy 2002 szeptemberében született kisgyermeket - aki születésétől kezdve édesanyjával együtt a Bács-Kiskun Megyei Büntetés-végrehajtási Intézet Anya-gyermek részlegén volt elhelyezve - Csépa község jegyzője az anya feltételes szabadulásával egyidejűleg ideiglenes hatállyal a Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Csecsemőotthonba utalt.
	A határozat indoklása szerint: „az anya a csecsemő fogadására, nevelésére alkalmatlan. Anyagi és szociális helyzetük sem teszi lehetővé gyermek fogadására. A család anyagi és szociális helyzetük megoldásáig a rendelkező részben foglaltaknak megfelelően döntöttem a csecsemő érdekében.” 
	A beadvánnyal kapcsolatban felmerült az Alkotmány 15 §-ában deklarált családhoz való, valamint a 67. § (1) bekezdésében rögzített, a gyermek kiemelt védelemhez fűződő joga sérelmének gyanúja, ezért az állampolgári jogok országgyűlési biztosáról szóló 1993. évi LIX. törvény (a továbbiakban: Obtv.) 16. § (2) bekezdésében kapott felhatalmazás alapján hivatalból vizsgálatot indítottam. 
	A jegyzőtől tájékoztatást, és az ügyben keletkezett dokumentumok másolatának megküldését kértem, azokat áttanulmányoztam.
A megállapított tényállás:
	A rendelkezésemre bocsátott dokumentumok közül az első egy 1998 júniusában kelt védőnői feljegyzés, amely az akkor négy gyermeket nevelő család helyzetéről számolt be. Az anya ötödik gyermekét várta.  A feljegyzés szerint a gyermekek ruházata elhanyagolt, gyakran hiányos volt, táplálékuk is kívánni valót hagyott maga után. Az óvodáskorú gyermekeket rendszertelenül járatták óvodába. Az apa esetenként alkalmi munkát vállalt, de a család elsősorban a gyermekek után járó juttatásokból élt. A védőnő a következőket is rögzítette: „ilyen körülmények között a gyermekek testi, szellemi fejlődéséért felelősséget vállalni nem tudok.” A feljegyzést az első fokon gyámhatósági jogkört gyakorló jegyző megkapta, intézkedés nem történt.
	A védőnő októberben - amikor a házaspár ötödik gyermeke négy hónapos volt - jelezte újra a kiskorúak veszélyeztetettségét, arra kérte a gyámügyi előadót, hogy a család életét kísérje figyelemmel. 
	A gyámügyi előadó december 8-án ment ki a családhoz környezettanulmányt készíteni. A család nem tartózkodott otthon, újabb családlátogatásra 1999. január 7-én került sor. Az akkor készült környezettanulmány szerint: „… a szoba meleg, de elhanyagolt….. Jövedelmük: az anya gyesen van, 12741 Ft, családi pótlék 29500 Ft, gyvt., 13750 Ft. (összesen 55991 Ft volt a héttagú család jövedelme!)… Az anya mindennap főz, elmondása szerint. Húsleves lesz a mai ebéd, ill. vacsora. Az anya elmondása szerint, a jövedelmük (a fenti összeg) beosztva, némi segítséggel fedezi a család megélhetését.”
	A február 5-én kelt védőnői feljegyzés a gyermekek hiányos öltözékéről, alig fűtött lakásról, továbbá arról számolt be, hogy az anya felügyelet nélkül hagyta a gyermekeit, hét hónapos csecsemőjének a felírt gyógyszert nem váltotta ki, az első osztályos fiú pedig sokat hiányzott az iskolából, mert kisebb testvéreire kellett vigyáznia. A védőnő a gyámügytől ismét a család életének fokozottabb figyelemmel kísérését kérte. 
	A jegyző az öt kiskorút 520/1999. számú, 1999. február 25-én kelt határozatával védelembe vette, a gyermekek részére a gyermekjóléti szolgáltatást is ellátó - a családdal korábban is foglalkozó - védőnőt családgondozóul rendelte. A határozat rendelkezett a védelembe vétel fél év múlva történő felülvizsgálatáról, felhívta a családgondozót, hogy gondozási-nevelési tervet készítsen, és ennek megfelelően lássa el családgondozói tevékenységét. A megküldött dokumentumok között sem a kiskorúak védelembe vételének felülvizsgálatáról készült határozat, sem gondozási-nevelési terv nem volt. 
	November 4-én a védőnő feljegyzést küldött a gyámügyi előadónak. A feljegyzés szerint akkor a család az anyai nagymamánál élt. A gyermekek – a védőnő véleménye szerint a nagymama ráhatására – rendszeresen jártak óvodába, iskolába. Az anya a legkisebb gyermekkel volt otthon. „A kisgyermek tápláltsága sem megfelelő, sovány, vékonyka, állandóan hurutos, bőrelváltozása már hónapok óta nem javult, mert az anyuka orvoshoz is nehezen, többszöri felszólítására viszi csak el, azután a gyógyszert ki sem váltja… Három hónap alatt a kisgyermek súlya stagnál, mert nem a neki megfelelő minőségű és mennyiségű táplálékot kapja. Anya elmondása szerint néhány hónap óta a kisgyermek nem fogyaszt tejet…. A gyermek feltehetőleg tej-érzékeny. Védőoltása is elmaradt hetek óta, mert az anyuka felelőtlensége, gondatlansága miatt a beteg gyermek nem gyógyult úgy meg, hogy részére a védőoltás beadható legyen. Az anya jelenleg is gyermeket vár, de szakorvosi vizsgálaton, tanácsadáson egyszer sem jelent meg…. Édesapa általam ismeretlen idő óta szabadságvesztését tölti.”
	Az iratok között a található 2000. március 3-án kelt környezettanulmányt a család lakóhelyén a gyámügyi előadó készítette. Az előadó azért kereste fel a családot, mert az iskolából, óvodából jelzés érkezett, hogy a gyermekek tetvesek. Az eljáró ügyintéző figyelmeztette az anyát, hogy a gyermekeket rendszeresen ápolja, fürdesse, kenje őket. Az ügyintéző a feljegyzésben a következőket rögzítette: „Ha a későbbiekben a gyerekekre probléma lesz, jelentések jönnek felém, hogy még mindig nem tiszták a gyerekek, a gyermekeket el kell, hogy vegyük a családtól, mert bebizonyosodik, hogy a szülők alkalmatlanok a gyermekek nevelésére, tisztántartására.… A szülők a figyelmeztetést tudomásul vették….”. A feljegyzés szerint hét tagú család akkor 56774 Ft-ból élt, a gyermekek természetbeni juttatásként iskolai, óvodai étkezésben részesültek. Az erről szóló határozatokat a jegyző nem mellékelte.
	Május 2-án a gyermekek anyai nagyanyja idézés nélkül megjelent a gyámhatóságon és kérte, hogy rendeljék ki unokái ideiglenes gyámjául. A gyámhatóság tájékoztatást kért a kunszentmártoni Városi Rendőrkapitányságtól arról, hogy a nagyszülő volt-e büntetve, ha igen, miért? A rendőrség augusztus 29-ei válaszában közölte, a nagyszülő a bűntettesek nyilvántartásában szerepel, azt hogy miért volt bűntetve nem derült ki.  
	2002. augusztusában az anya – tudomásom szerint vagyon elleni bűncselekmény elkövetése miatt – már börtönbüntetését töltötte, gyermeket várt. A Büntetés-végrehajtás Központi Kórházának osztályvezető főorvosa a gyámhatóság tájékoztatását kérte, arról, hogy a szülés után az anya – kérésének megfelelően – együttesen elhelyezhető-e a büntetés-végrehajtási intézet anya-gyermek részlegén. Az otthonlévő öt kiskorút az apa nevelte.
	A válaszlevél szerint a gyámhatóság javasolta anya és születendő gyermeke együttes elhelyezését. A gyámügyi előadó arról is tájékoztatta az osztályvezető főorvost, hogy a család 1999-ben és 2001-ben született két gyermeke tartós neveltként csecsemőotthonban van, a születendő gyermek gondozására, nevelésére sem tartják alkalmasnak az anyát, ezért a csecsemőt az anya szabadulása után intézetben kívánják elhelyezni. A Büntetés-végrehajtás Központi Kórháza értesítette a gyámhatóságot, hogy az anya 2002. szeptember 23-án egészséges leánygyermeket szült.
	2003. január 24-én az óvoda arról értesítette a gyámhatóságot, hogy a család két óvodás korú gyermeke az elmúlt két hónapban nagyon ápolatlanul ment óvodába, az édesapa négy óra helyett, 5-kor ment értük. Az óvodavezető szerint a gyermekek éhesek voltak és át voltak fázva, rögzítette, hogy az apa elmondta, nincs tüzelőjük, villanyuk. 
	A gyámhatóság a jelzés miatt február 4-ére idézte az apát. Az apa elmondta, valóban előfordul, hogy késve megy a gyerekekért az óvodába, azért, mert dolgozik és nem ér mindig időben haza. Cáfolta, hogy a gyermekek ápolatlanok, állítása szerint, mosdatja őket, mos rájuk, tüzelőjük is van. Az eljáró ügyintéző jegyzőkönyvben figyelmeztette az apát: „gondoskodjon a gyermekekről megfelelően, tartsa tisztán őket. A gyermekek ne éhezzenek, ne fázzanak. Oldja meg a gyermekek óvodába időbeni vitelüket és hazahozatalukat. Amint már többször is közöltem, ha a gyermekekre panasz lesz még egyszer, a gyermekek elkerülnek intézetbe.” Az apa a figyelmeztetést tudomásul vette.  
	A Büntetés-végrehajtási Intézet Anya-gyermek részlege április 24-én kelt levelében tájékoztatta a gyámhatóságot, hogy az anya előreláthatólag 2003. május 15-én szabadul. A parancsnok kérte, ha a gyermek nem helyezhető vissza a családjába a gyámhatóság rendelkezzen ideiglenes hatályú elhelyezéséről. 
	Az anya még szabadulása előtt levelet írt a gyámügyi ügyintézőnek, ebben azt kérte, ne vegyék el tőle a kislányát. A gyermek a születésétől kezdve vele van, mindenkitől fél. Az anya azt is leírta, hogy a börtönben megváltozott, ha lehetőséget kap rá bebizonyítja, hogy mindent másképpen fog csinálni, mint korábban. Azt is kérte, ha nem lehetséges, hogy a kislány vele maradjon – azért, hogy a kicsi ne kerüljön csecsemőotthonba - rendeljék ki részére gyámul Bugacpusztán élő sógornőjét.  
	Április 28-án a jegyző határozatot hozott a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezéséről, melyben megkereste a Bács-Kiskun Megyei Bv. Intézetet, hogy gondoskodjék arról, hogy az anya szabadulásakor a kislányt a fegyverneki csecsemőotthonba szállítsák. 
	A Bv. Intézet parancsnoka május 14-én – azzal az indokkal, hogy a csecsemőt nem tudják Fegyvernekre szállítani – a kislányt 30 napra ideiglenes hatállyal egy kecskeméti csecsemőotthonba helyezte.
	Az anya május 15-én szabadult, május 19-én a gyermeke ideiglenes hatályú elhelyezését megfellebbezte. 
	A másodfokon eljáró Jász-Nagykun-Szolnok Megyei Közigazgatási Hivatal Gyámhivatala Gy. 490/2003. számú 2003. június 5-én kelt határozatával a fellebbezést elutasította az első fokú határozatot helybenhagyta, egyben felhívta a kunszentmártoni gyámhivatal figyelmét arra, hogy a kiskorú ideiglenes hatályú elhelyezésének felülvizsgálata során vizsgálja meg annak lehetőségét, hogy a kislány elhelyezhető-e az anya által megnevezett személynél. 
	Kérésemre a jegyző a család helyzetéről - többek között - a következő tájékoztatást adta: ….”A Büntetés-végrehajtási Intézet Anya-gyermek részlegén nem érdeklődtünk arra vonatkozóan, hogy az anyuka milyen érzelmi kapcsolatot alakított ki a kislányával…Az természetes, ha biztosított egy anyának minden feltétel,….az anyukának csak a gyerekre van gondja, mindent megtesz, hogy megfeleljen a követelményeknek….Addig, még az anyuka szabadságvesztését töltötte az apuka „gondoskodott” az öt gyermekről, kisebb-, nagyobb problémákkal. Az apa figyelmét több esetben, nagyon sokat szóban felhívtuk, hogy a gyerekek ellátására, tisztántartására, óvodáztatására-iskoláztatására nagyobb gondot fordítson. Több esetben jelezték az Óvodából, Iskolából, hogy a gyerekek koszosak, ápolatlanok, fáznak, éheznek. Olyannyira, hogy már kilátásba helyeztük, azt, hogy az itthon levő gyermekeket is elhelyezzük…. Ilyenkor mindig erőt vett magán és igyekezett… Azt, hogy a gyermeket nem engedtük az anyának a családba hozni, kizárólag a gyermek ill. a gyermekek érdekében tettük. Biztosítva a gyermek részére, hogy minden szükséges ellátásban részesülni fog. Nem nélkülözik, nem éhezik, fázik. Átmenet nélküli intézkedésünket, az itthon lévő gyermekek gondozásának, nevelésének tapasztalatai alapján tettük….”  
Az ügy jogszabályi háttere:
A Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam.
15. § A Magyar Köztársaság védi a házasság és a család intézményét.
67. § (1) A Magyar Köztársaságban minden gyermeknek joga van a családja, az állam és a társadalom részéről arra a védelemre és gondoskodásra, amely a megfelelő testi, szellemi és erkölcsi fejlődéséhez szükséges.
•	1952. évi IV. törvény a házasságról, a családról és a gyámságról 
Csjt. 99. § (1) Gyám lehet minden nagykorú személy, akivel szemben e törvényben meghatározott kizáró körülmény nem áll fenn.
(2) Gyámságot nem viselhet az, a) aki gondnokság alatt áll, b) aki a szülői felügyelet megszüntető vagy a közügyektől eltiltó jogerős ítélet hatálya alatt áll, c) akit a szülői felügyelet gyakorlására jogosult szülő a gyámságból közokiratban vagy végrendeletben kizárt, d) akinek szülői felügyeleti joga azért szünetel, mert gyermekét a gyámhivatal átmeneti vagy tartós nevelésbe vette, e) akinek a gyermekét örökbe fogadhatónak nyilvánították.
•	1997. évi XXXI. törvény a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról
5. § E törvény alkalmazásában n) veszélyeztetettség: olyan - magatartás, mulasztás vagy körülmény következtében kialakult - állapot, amely a gyermek testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődését gátolja vagy akadályozza,
7. § (1) A gyermek szüleitől vagy más hozzátartozóitól csak saját érdekében, törvényben meghatározott esetekben és módon választható el. A gyermeket kizárólag anyagi okból fennálló veszélyeztetettség miatt nem szabad családjától elválasztani.
68. § (1) Ha a szülő vagy más törvényes képviselő a gyermek veszélyeztetettségét az alapellátások önkéntes igénybevételével megszüntetni nem tudja, vagy nem akarja, de alaposan feltételezhető, hogy segítséggel a gyermek fejlődése a családi környezetben mégis biztosítható, a települési önkormányzat jegyzője a gyermeket védelembe veszi.
(5) A települési önkormányzat jegyzője - kérelemre bármikor, hivatalból évente - felülvizsgálja a védelembe vétel indokoltságát. Ha a védelembe vétellel a gyermek veszélyeztetettségét megszüntetni nem lehet, a gyermek érdekében a gyermekvédelmi gondoskodás más módját kell választani. Erre a jogkövetkezményre a szülőt figyelmeztetni kell.
70. § (1) A szülői felügyeletet gyakorló mindkét szülő vagy a szülői felügyeletet egyedül gyakorló szülő kérelmére - a különélő másik szülő meghallgatásával - a gyámhivatal hozzájárulhat ahhoz, hogy a szülő egészségi állapota, indokolt távolléte vagy más családi ok miatt a gyermeket a szükséges ideig más, általa megnevezett család átmenetileg befogadja, gondozza és nevelje, feltéve, hogy a családba fogadás a gyermek érdekében áll.
71. § (1) A gyámhivatal a családba fogadáshoz akkor járul hozzá, ha a családba fogadó szülő személyisége és körülményei alapján alkalmas a gyermek gondozására, nevelésére, a gyámság ellátására, valamint e feladatok ellátását maga is vállalja.
(2) A családba fogadó szülőt (szülőket) a gyámhivatal gyámul rendeli.
(3) A családba fogadás az alapul szolgáló ok előrelátható fennállásáig tart. A családba fogadást a gyámhivatal a gyám tájékoztatása alapján évente felülvizsgálja.
72. § (1) Ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges, a települési önkormányzat jegyzője, a gyámhivatal, valamint a határőrség, a rendőrség, az ügyészség, a bíróság, a büntetés-végrehajtási intézet parancsnoksága (a továbbiakban: beutaló szerv) a gyermeket ideiglenesen a) a nevelésére alkalmas, azt vállaló különélő szülőnél, más hozzátartozónál, illetve személynél, vagy ha erre nincs lehetőség, b) a legközelebbi ideiglenes gondozási feladatokat is ellátó nevelőszülőnél, vagy ha erre nincs lehetőség, gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben
helyezi el, és erről haladéktalanul értesíti az illetékes gyámhivatalt.
(2) Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat.
(hatályos: 2002. 12. 31-ig)
73. § (1) Az illetékes gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezést követően - függetlenül attól, hogy arra mely beutaló szerv intézkedése alapján került sor - 30 napon belül megvizsgálja, hogy a) megszüntethető-e az ideiglenes hatályú elhelyezés, b) az ideiglenes hatályú elhelyezés fenntartása vagy megváltoztatása mellett fennállnak-e a gyermekelhelyezés megváltoztatása, illetve a szülői felügyelet megszüntetése iránti perindítás feltételei.
74. § (1) Ha a gyámhivatal az ideiglenes hatályú elhelyezés alapján azt állapítja meg, hogy a szülői felügyelet megszüntetésének okai nem állnak fenn, de a gyermek fejlődése a korábbi környezetében nincs biztosítva, 30 napon belül pert indít a szülő (szülők) ellen a gyermeknek a különélő másik szülőnél vagy harmadik személynél történő elhelyezése iránt.
(2) A gyámhivatal a per megindításával egyidejűleg megállapítja a szülő felügyeleti jogának szünetelését, a különélő másik szülő felügyeleti jogának feléledését, vagy azt a személyt, akinél a gyermeket ideiglenes hatállyal elhelyezték, a gyermek gyámjául rendeli.
107. § (1) A települési önkormányzat jegyzője e) dönt a gyermek védelembevételéről és annak megszüntetéséről, f) a gyermeket azonnali intézkedést igénylő esetben a különélő másik szülőnél, más hozzátartozónál vagy más alkalmas személynél, illetve nevelőszülőnél, vagy - ha erre nincs mód - gyermekotthonban, vagy fogyatékosok és pszichiátriai betegek otthonában helyezi el,
109. § A városi gyámhivatal a gyermekek védelme érdekében a) elhelyezi a gyermeket ideiglenes hatállyal a különélő másik szülőnél, más hozzátartozónál vagy alkalmas más személynél, illetve nevelőszülőnél, - ha erre nincs mód - gyermekotthonban vagy más bentlakásos intézményben, c) dönt a más szerv által alkalmazott ideiglenes hatályú elhelyezés megszüntetéséről és megváltoztatásáról,
113. § (1) A városi gyámhivatal pert indíthat, illetve kezdeményezhet c) a szülői felügyelet megszüntetése vagy visszaállítása…. iránt.
118. § (1) A megyei gyámhivatal ellátja az illetékességi területéhez tartozó települési önkormányzat jegyzőjének, a városi gyámhivatalnak szakmai irányítását és felügyeletét, illetőleg másodfokú hatósági jogkört gyakorol a települési önkormányzat jegyzőjének, a városi gyámhivatalnak gyámügyi hatósági ügyeiben.
149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet a gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és gyámügyi eljárásról (hatályos 1999. 02. 01- 1999. 12. 31.)
84. § (1) A gyermekjóléti szolgálat a javaslatára indult védelembe vétel iránti eljárás során a) nyilatkozik az alapellátás eredménytelenségének okáról, b) nyilatkozik a gyermek és szülő együttműködési készségéről, c) megküldi a gyermekjóléti alapellátás során felvett adatlapot, környezettanulmányt és gondozási tervet, d) véleményt nyilvánít a gyermek veszélyeztetettségének okairól, e) javaslatot tesz a kirendelhető családgondozó személyére,
f) javaslatot tesz a Gyvt. 68. §-a (2) bekezdésének a)-f) pontja alapján szükséges intézkedésekre.
86. § (1) A jegyző a védelembe vétel iránti eljárás során tárgyalást tart.
(2) A tárgyalást úgy kell megtartani, hogy hozzásegítse a gyermeket és a szülőt a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez.
(3) A tárgyaláson meg kell hallgatni a Gyvt. 128. §-ában meghatározott személyeken túl azt a családgondozót is, aki a gyermek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette.
(4) Az eljárás során a gyermeket és a szülőt nyilatkoztatni kell arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az alapellátás keretében való együttműködést. A nyilatkozattétel előtt a gyermeket és a szülőt figyelmeztetni kell az együttműködés hiányában alkalmazható jogkövetkezményekre.
89. § (1) Az egyéni gondozási-nevelési tervet lehetőség szerint a szülővel és a gyermekkel együttműködve kell elkészíteni. A jegyző az elkészült gondozási-nevelési tervet minden esetben ismerteti a szülővel és a gyermekkel. Az ismertetés tényét jegyzőkönyvben kell rögzíteni.
(2) Az egyéni gondozási-nevelési tervben kell meghatározni a családgondozó, a szülő és a gyermek azon feladatait, melyek a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetéséhez szükségesek.
90. § (1) A védelembe vétel felülvizsgálata iránti eljárás hivatalból vagy a kirendelt családgondozó, a gyermek, a szülő vagy más törvényes képviselő kérelmére indul.
(2) A felülvizsgálat eredményéről szóló határozatban rendelkezni kell: a) a védelembe vétel fenntartásáról vagy megszüntetéséről, b) a következő felülvizsgálat határidejéről, c) az új egyéni gondozási-nevelési terv elkészítésére vonatkozó felhívásról a határidő megjelölésével,
d) a Gyvt. 68. §-ának (2) bekezdésének a)-f) pontja alapján elrendelt újabb intézkedésekről is.
91. § (1) A védelembe vételt meg kell szüntetni, ha a) eredménnyel járt és a gyermek további nevelése a családjában védelembe vétel nélkül is biztosítható, b) eredménytelensége miatt a gyermekvédelmi gondoskodás más formájáról kell intézkedni…
•	1957. évi IV. törvény az államigazgatási eljárás általános szabályairól
13. § (1) Az államigazgatási eljárás az ügyfél kérelmére, bejelentésére, nyilatkozatára (a továbbiakban: kérelem) vagy hivatalból indul meg. A felettes szerv a közigazgatási szervet az eljárás megindítására vagy folytatására utasíthatja.
42. § (1) A közigazgatási szerv mind az ügy érdemében, mind az eljárás során eldöntendő kérdésekben határozatot hoz.
A vizsgálat megállapításai
	A családban nevelkedő gyermekek veszélyeztetettségéről a gyámhatóság első ízben 1998 júniusában szerzett tudomást, a gyámügyi ügyintéző csak az első jelzést követő hét hónap múlva készített környezettanulmányt a családnál. Az akkor készült környezettanulmány megállapította, hogy a család szűkös körülmények között élt, de a lakószoba fűtött volt, az anya főzött. Az alig egy hónappal később kelt védőnői feljegyzés a család életvezetésében meglévő súlyos hiányosságokra hívta fel a gyámhatóság figyelmét, melynek eredményeképpen a gyámhatóság - újabb környezettanulmány készítése nélkül - döntött a gyermekek védelembe vételéről. A gyámhatóságokról, valamint a gyermekvédelmi és a gyámügyi eljárásról szóló 149/1997. (IX. 10.) Korm. rendelet (Gyer.) a gyermekek védelembe vételekor hatályos előírásai szerint a jegyzőnek a védelembe vételi eljárás során tárgyalást kellett volna tartania, ezzel hozzá kellett volna segítenie a gyermekeket és a szülőket a védelembe vétel okának, céljának és jogkövetkezményeinek megismeréséhez, meg kellett volna hallgatni azt a családgondozót is, aki a gyermekek gondozását a védelembe vételt megelőzően segítette.  A Gyer. szerint az eljárás során a gyermekeket és a szülőket nyilatkoztatni kellett volna arról, hogy vállalják-e a gyermekjóléti szolgálattal az együttműködést. Az egyéni gondozási-nevelési tervet lehetőség szerint a szülőkkel és a gyermekekkel együttműködve kellett volna elkészíteni, azt a jegyzőnek ismertetnie kellett volna a szülőkkel és a gyermekekkel. Az ismertetés tényét jegyzőkönyvben kellett volna rögzíteni. Az egyéni gondozási-nevelési tervben kellett volna meghatározni a családgondozó, a szülő és a gyermek azon feladatait, melyek a gyermek veszélyeztetettségének megszüntetéséhez szükségesek. A védelembe vétel indokoltságát a határozat szerint fél év múlva, a gyermekek védelméről és a gyámügyi igazgatásról szóló 1997. évi XXXI. törvény (Gyvt.) szerint 1 év múlva felül kellett volna vizsgálni. A rendelkezésemre álló dokumentumok szerint a gyermekek védelembe vételére tárgyalás nélkül került sor, a családgondozó nem készítette el az egyéni gondozási-nevelési tervet, a védelembe vétel felülvizsgálata 1999 februárja óta nem történt meg. Mindez a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével, ezen belül a tisztességes eljárással összefüggésben visszásságot okozott. 
	A gyermekek védelembe vételét követő 9 hónapig a családról semmilyen jelzést nem kapott a gyámhatóság. 1999 novemberében a védőnő-családgondozó a legkisebb gyermek alultápláltságára, betegségére, gyógyszerezésének, védőoltásainak elmaradására, esetleges tejérzékenységére hívta fel a gyámhatóság figyelmét.  Jelezte, hogy az anya ismét terhes, az apa pedig börtönbüntetését tölti. A dokumentumok között semmi nem utalt arra, hogy a gyámhatóság a családban nevelkedő gyermekek, illetve a születendő gyermek érdekében bármilyen intézkedést tett volna. A segítségnyújtás elmaradása a gyermekeket az állam és a társadalom részéről megillető kiemelt védelemhez való joga sérelmének közvetlen veszélyét keletkeztette.
	A gyámügyi előadó csak hónapok múlva kereste fel a családot, akkor is csak azért, mert az iskolából, óvodából jelzést kaptak arról, hogy a gyermekek tetvesek. A ”segítségnyújtást” a család figyelmeztetése és a szülők azzal való fenyegetése jelentette, hogy a gyermekeket kiemelik a családból. 
	A nagyszülő azon kérelmére, hogy rendeljék ki unokái gyámjául a gyámhatóság egyetlen intézkedést tett, informálódott arról, hogy a nagyszülő volt-e büntetve. A rendőrség igenlő válasza után nem történt semmi. A jegyzői hatáskörben eljáró gyámhatóságnak – a törvényi feltételek fennállása esetén – lehetősége lett volna arra, hogy a gyermekeket ideiglenes hatállyal a nagyszülőhöz helyezze. A törvényi feltételek hiányában a kérelmet határozattal kellett volna elutasítania.  A gyermekek ideiglenes hatályú nagyszülőhöz helyezése esetén további intézkedésre az illetékes gyámhivatal lett volna jogosult, az iratanyagot a gyámhivatalhoz kellett volna továbbítani. Az 1952. évi IV. törvény (Csjt.) nem tartalmaz olyan rendelkezést, amely a büntetett előéletű személyeket kizárná a gyámságból. A Csjt. szerint nem lehet gyám, aki szülői felügyeletet megszüntető, vagy a közügyektől eltiltó jogerős ítélet hatálya alatt áll. A nagyszülő büntetett előéletét a gyámhatóságnak – arra való tekintettel, hogy a gyámrendelés nem tartozik a hatáskörébe - felesleges volt vizsgálnia. 
	A gyermekek sorsát családba fogadással is rendezni lehetett volna, aminek engedélyezése ugyancsak a gyámhivatal hatáskörébe tartozik. A szülők erről a lehetőségről még csak tájékoztatást sem kaptak. 
	A tájékoztatás elmulasztásával, továbbá azzal, hogy a nagyszülő kérelméről a gyámhatóság nem hozott határozatot sérült a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelménye, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő jog.  
	A gyámhatósági iratok között nem találtam arra vonatkozó dokumentumot, hogy 2000 augusztusa és 2002 augusztusa között a családot gondozták volna. 1999 februárjában a jegyző a család öt gyermekét védelembe vette. A gyermekvédelmi törvény előírja, hogy a védelembe vétel indokoltságát évente felül kell vizsgálni, a felülvizsgálat eredményéről határozatban kell rendelkezni. Az évenkénti felülvizsgálat célja, hogy a gyámhatóság döntsön a védelembe vétel hatékonyságáról. A felülvizsgálat során - a családgondozás eredményét, vagy eredménytelenségét figyelembe véve - kellett volna határozni arról, hogy a kiskorúak nevelkedhetnek-e továbbra is saját családjukban. Ha a tényleges családgondozás nem vezetett volna eredményre, és a kiskorúak egészséges testi, értelmi, érzelmi, erkölcsi fejlődését saját családjuk valóban súlyosan veszélyeztetette volna, akkor a gyámhatóságnak nemcsak joga, hanem kötelessége is lett volna a gyermekeket kiemelni a családból. Ennek indokoltságát azonban dokumentumokkal is alá kell támasztania az eljáró hatóságnak.
	A gyermekvédelmi törvény elsősorban a prevencióra helyezi a hangsúlyt, jelesül a szakembereknek minden segítséget meg kell adniuk a családnak annak érdekében, hogy a gyermek saját vér szerinti környezetében nevelkedhessen. A rendelkezésemre álló iratok szerint az adott család esetében az arra hivatottak nem nyújtottak tényleges segítséget. A feljegyzések több esetben utaltak arra, hogy a szülők nem tudják kevéske jövedelmüket beosztani. A családgondozó feladata lett volna, hogy ebben is segítséget nyújtson. Az olyan családoknál, ahol a szülők nem tanulták meg beosztani a pénzt, nincsenek tisztában azzal, hogy melyek azok a higiénés feltételek, amelyeket biztosítani kell gyermekeik egészséges fejlődéséhez, miért fontos, hogy az anya terhessége alatt rendszeresen járjon tanácsadásra nem elegendő, ha a családgondozás abban merül ki, hogy a családgondozó csupán elmondja a teendőket, a problémákat jelzi a hatóságoknak. A tényleges segítséget az jelenti, ha a segítő szakember nem csak életvezetési tanácsokat ad, hanem megmutatja azt, hogy kell egy kisgyermeket ellátni, segít bevásárolni stb. Ehhez rendszeres családgondozás szükséges, amely az ellenőrzést is magában foglalja. 
	Az anya szabadulása előtt írt kérelmét a gyámhatóság figyelmen kívül hagyta, a jegyző már a gyermek megszületése előtt eldöntötte, hogy az anya alkalmatlan csecsemőkorú gyermek nevelésére, esélyt sem adott az anyának arra, hogy bebizonyítsa, megváltozott. Az anya ebben a levélben azt is kérte, vizsgálják meg annak a lehetőségét, hogy a kislányt sógornője nevelje. Ezt a kérelmet a jegyzőnek továbbítania kellett volna az illetékes gyámhivatalhoz, hogy vizsgálják meg alkalmas-e a megnevezett személy a gyermek családba fogadására. A csecsemőt, aki születésétől kezdve édesanyjával élt - anyagi és szociális okokra hivatkozva - minden átmenet nélkül szakították el az édesanyjától. A jegyző azzal, hogy az anya kérelmét figyelmen kívül hagyva, az otthon lévő gyermekek gondozásának, nevelésének tapasztalatai alapján a csecsemőt ideiglenes hatállyal csecsemőotthonba utalta visszásságot okozott az Alkotmány 15. §-ában deklarált családhoz való, továbbá a jogállamiságból eredő jogbiztonság követelményével, ezen belül a tisztességes eljáráshoz fűződő joggal összefüggésben. 
	A Gyvt. deklarálja, hogy a gyermeket szüleitől csak saját érdekében, törvényben meghatározott esetekben és módon lehet elválasztani. A Gyvt. szerint az ideiglenes hatályú elhelyezést indokolja, ha a gyermek felügyelet nélkül marad vagy testi, értelmi, érzelmi és erkölcsi fejlődését családi környezete vagy önmaga súlyosan veszélyezteti, és emiatt azonnali elhelyezése szükséges. Az ideiglenes hatályú elhelyezést megalapozó súlyos veszélyeztetettségnek minősül a gyermek olyan bántalmazása, elhanyagolása, amely életét közvetlen veszélynek teszi ki, vagy testi, értelmi, érzelmi vagy erkölcsi fejlődésében jelentős és helyrehozhatatlan károsodást okozhat. Ezek az okok természetesen a 2002-ben született és addig szigorúan ellenőrzött körülmények között gondozott gyermeknél nem állhattak fenn. 
	Mind a gyermekvédelmi törvény szellemével, mind a jogszabályi előírással ellentétes, hogy a csecsemő ideiglenes hatályú elhelyezéséről rendelkező határozat indoklása a család szociális helyzetére hivatkozik. Elfogadhatatlan a jegyző azon álláspontja miszerint a csecsemő érdekét szolgálta az, hogy nem engedték családjában nevelkedni. A gyermekvédelmi szakellátásban a gyermek valóban nem fog éhezni és fázni, érzelmi fejlődését viszont biztosan hátrányosan befolyásolja, hogy kilenc hónapos korában - a család anyagi helyzetére hivatkozva - elszakították az édesanyjától. Sajnálatos, hogy a jegyző szakmai irányításáért és felügyeletéért felelős megyei gyámhivatal vezetője a másodfokú határozatban nem hívta fel a jegyző figyelmét arra, hogy a Gyvt. előírásai szerint szociális okból nem lehet kiemelni a családból a gyermeket. A másodfokon eljáró hatóságnak figyelmeztetnie kellett volna az első fokú gyámhatóságot arra is, hogy az ügyfelek kérelméről - adott esetben arról, hogy a kislányt az anya sógornőjéhez helyezzék - határozatban döntsön, illetőleg hatásköre hiányában a kérelmet juttassa el az annak elbírálására hatáskörrel rendelkező, és az arra illetékes hatósághoz. 
A jogsértések elkerülése, továbbá a gyermeki jogok érvényesülése érdekében az Obtv. 21. § (1) bekezdésben kapott felhatalmazásom alapján kezdeményezem: 
1) Csépa község jegyzőjénél, hogy a jövőben a jogszabályi előírásoknak megfelelően járjon el, erre hívja fel az eljáró ügyintézők figyelmét is. 
2) Csépa község polgármesterénél, hogy - a település sajátosságait, és a lakosság összetételét figyelembe véve - vizsgálja felül, hogy a gyermekjóléti szolgáltatást ellátó(k) létszáma elegendő-e a hatékony családgondozáshoz.
 3) Csépa község családgondozójánál, hogy család életét a jövőben kísérje fokozott figyelemmel, a szülőknek gyermekei neveléséhez, gondozásához nyújtson a gyakorlatban is segítséget.
 	Az Obtv. 20. § (1) bekezdése alapján Jász-Nagykun-Szolnok Megye Közigazgatási Hivatal Gyámhivatalának vezetőjének ajánlom, hogy az ügyben gyámhatósági feladatokat ellátó csépai jegyző szakmai munkáját fokozottan ellenőrizze. Segítse elő, hogy a kistelepüléseken dolgozó családgondozók a szakmai továbbképzéseken, konzultációkon részt vehessenek, szakmai munkájukhoz módszertani segítséget kapjanak.
Budapest, 2003. augusztus 8.
Takács Albert