OBH 2735/2003.
Az állampolgári jogok országgyűlési biztosa általános helyettesének jelentése
Előadó: dr. Izafé Éva 
Az eljárás megindulása
A panaszos édesanyja nevében benyújtott (továbbiakban: panaszos) beadványában azt sérelmezte, hogy a 2001. évi tiszai árvíz során a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság és a BM Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság  (továbbiakban: OKF) a károsodott ingatlan helyreállítása érdekében édesanyját nem részesítette kárenyhítésben.
A vizsgálat az Alkotmányban deklarált jogorvoslathoz, a tulajdonhoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye és a tisztességes eljáráshoz való jog megsértésének gyanúja miatt indult.
A megállapított tényállás
A panaszos Sz.I-né ingatlana a 2001. évi tavaszi, tiszai árvíz során károsodott, mellyel kapcsolatban a kárfelmérés 2001. március 26-án megtörtént. A helyreállítás várható értékét 200 ezer forintban határozták meg. Az ingatlannak több állagtulajdonosa van (gyermekek), a haszonélvezeti jog jogosultja pedig Sz.I-né, akinek lakcíme a tulajdoni lap szerint a károsodott ingatlanban van. 
A kárfelmérést követően 2001. május 26-án létrejött a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal ellenjegyzésével a panaszos, valamint a kivitelező cég között a megállapodás, mely szerint a Gelénes községben lévő, árvízkárt szenvedett lakóépület helyreállítását a Kormány a kijelölt kivitelező útján biztosítja.
2001. június 26-án Gelénes Község Önkormányzatának polgármestere a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjéhez intézett megkeresésében kijelentette, hogy a Sz.I-né és Sz.I. ügyében téves felterjesztés alapján kötötték meg a helyreállítási megállapodást. A polgármester úgy nyilatkozott, hogy fent nevezettek ingatlana 2 éve lakatlan, Sz.I-né lakóháza „helyreállítás alá nem vonható.”
Ezt követően az állagtulajdonos gyermekek több beadványban kérték a helyreállítás folytatását, és az ingatlan lakhatóvá tételét. Sz.I. gelénesi lakosok által igazolt nyilatkozatban (2001. november 5-én) kijelentette, hogy Budapesten albérletben lakik, a gelénesi ház az egyetlen részingatlan-tulajdona.
Sz.I. állagtulajdonos 2001. október 19-én kelt levelében az Országos Katasztrófavédelmi Főigazgatóság vezetőjét arra kérte, hogy a megállapodás szerinti felújítási munkálatok továbbra is folytatódjanak, és ennek érdekében tegye meg a szükséges intézkedéseket.  Közölte, hogy Sz.I-né haszonélvező a betegsége miatt tartózkodik az egyik gyermekénél, mivel Gelénes önkormányzata nem támogatta az ápolási- és gyógyszer-támogatási kérelmét az édesanyja betegsége idején. Ha az állapota javul, s újra el tudja magát látni, vissza fog költözni az ingatlanba. Sz.I. azt is előadta az OKF-hez benyújtott panaszában, hogy ő is a gelénesi ingatlan lakója. Mivel a megélhetése helyben nem biztosított, ezért kénytelen máshol munkát vállalni. Kijelentette, hogy más lakóingatlana nincs, majdani nyugdíjasként egyetlen lakhatási lehetősége ez az ingatlan lenne. Azzal is érvelt, hogy mint állandó lakos, a személyi jövedelemadójának megfelelő része a helyi önkormányzathoz jut el, ez is bizonyítja, hogy nincs más lakhatási lehetősége, állandó lakhelye.
2001. november 6-án az OKF arról értesítette Sz.Z-t (megjegyzés: ilyen nevű állagtulajdonos a tulajdoni lapon nem szerepel), hogy csak azon állampolgárok részesülhetnek a központi költségvetés terhére biztosított helyreállításban, akik házukat az árvizet megelőző időszakban életvitelszerűen használták, ott laktak. A Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság (a továbbiakban: HUB) ellenőrzési munkacsoportja helyszíni adatgyűjtés során megállapította, hogy a panaszos ingatlana az árvíz bekövetkezése előtti időszakban lakatlan volt, azt életvitelszerűen sem Sz.Z (I), sem a haszonélvező édesanya nem lakta. A rendőrségi (!) nyilvántartásból lekért adatok szerint a haszonélvező állandó bejelentett lakása Vásárosnaményban van, a címzett Sz.Z állandó bejelentett lakása pedig Budapesten a XV. kerületben van. A levél végezetül azt a döntést tartalmazta, hogy fentiek miatt a gelénesi ingatlan az állami költségvetés terhére nem állítható helyre. 
Sz.I. ezt követően 2001. november 19-én a válaszlevélben foglalt „döntést megfellebbezte”, és csatolta a haszonélvező édesanya személyi igazolványának másolatát, mellyel azt kívánta bizonyítani, hogy édesanyjának azért kellett Gelénesen az állandó bejelentett lakcímét megszüntetni, hogy leánya lakhelyén az ápolási díjat megállapítsák, tekintettel arra, hogy ez Gelénesen nem vezetett eredményre. Csatolta a fentiekben említett, 2001. december 5-én kelt gelénesi állampolgárok nyilatkozatát, mely szerint Sz.I. rendszeresen hazajár, és hosszabb időszakot is ott tölt, mivel más ingatlannal nem rendelkezik, és a nyugdíjas éveire is csak ez a lakhatási lehetőség áll a rendelkezésére.
2001. november 21-én a Szabolcs-Szatmár-Bereg Megyei Katasztrófavédelmi Igazgatóság a haszonélvező édesanyát ápoló leánygyermeket arról értesítette, hogy az érintett ingatlan lakatlan, és Sz.I. fiúgyermek 20-25 éve nem járt a településen. Végső reményként a panaszos az OKF és a HUB döntését keresettel támadta, de ez azért nem vezetett eredményre, mert az ügyben nem született közigazgatási határozat, amelynek bírósági felülvizsgálatára lehetőség lett volna. A bíróság idézés kibocsátása nélkül utasította el a kérelmet, bírósági eljárás tehát az ügyben nem volt.
Az ügy jogszabályi háttere
•	1999. évi LXXIV. törvény a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről
Az Országgyűlés az Alkotmányból, a nemzetközi egyezményekből eredő feladatok teljesítése érdekében, valamint az életet és a vagyonbiztonságot, a természetes és épített környezetet veszélyeztető természeti és civilizációs katasztrófák megelőzése és károsító hatásai elleni védekezés egységes irányítási rendszerének kialakítása és működtetése, továbbá a veszélyhelyzetben, illetve a katasztrófa sújtotta területeken alkalmazható szabályok bevezetése céljából a következő törvényt alkotja:
Általános szabályok
1. § (1) A katasztrófák megelőzése és az ellenük való védekezés (a továbbiakban: katasztrófavédelem) nemzeti ügy. A védekezés egységes irányítása állami feladat.
(2) Minden állampolgárnak, illetve személynek joga van arra, hogy megismerje a környezetében lévő katasztrófaveszélyt, elsajátítsa az irányadó védekezési szabályokat, továbbá joga és kötelessége, hogy közreműködjön a katasztrófavédelemben.
2. § (1) A védekezést és a következmények felszámolását az erre a célra létrehozott szervek és a különböző védekezési rendszerek működésének összehangolásával, valamint a polgári védelemről szóló 1996. évi XXXVII. törvény (a továbbiakban: Pvt.) alapján létrehozott polgári védelmi szervezetek, a hivatásos katasztrófavédelmi szervek, a hivatásos önkormányzati tűzoltóság, a gazdálkodó szervezetek, a Magyar Honvédség, a Határőrség, a rendvédelmi szervek és az állampolgárok, továbbá az Országos Meteorológiai Szolgálat, az Országos Mentőszolgálat, az Állami Népegészségügyi és Tisztiorvosi Szolgálat, az önkéntesen részt vevő társadalmi szervezetek, valamint a civil és az erre a célra létrehozott köztestületek, továbbá a nem természeti katasztrófák esetén annak okozója és előidézője, az állami szervek és az önkormányzatok (a továbbiakban együtt: katasztrófavédelemben részt vevők) bevonásával, illetve közreműködésével kell biztosítani.
(2) A katasztrófavédelemben részt vevők feladataikat - ha jogszabály másként nem rendelkezik - e törvény alapján, illetőleg a polgári védelmi kötelezettség keretében látják el.
Értelmező rendelkezések
3. § E törvény alkalmazásában:
h) Katasztrófasegély: a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételeknek a központi költségvetésben létrehozott tartalékából történő biztosítása.
i) Katasztrófa sújtotta terület: az a terület, ahol a katasztrófa károsító hatása érvényesül, és ezt a Kormány kinyilvánítja.
j) Katasztrófavédelem: a különböző katasztrófák elleni védekezésben azon tervezési, szervezési, összehangolási, végrehajtási, irányítási, létesítési, működtetési, tájékoztatási, riasztási, adatközlési és ellenőrzési tevékenységek összessége, amelyek a katasztrófa kialakulásának megelőzését, közvetlen veszélyek elhárítását, az előidéző okok megszüntetését, a károsító hatásuk csökkentését, a lakosság élet- és anyagi javainak védelmét, a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosítását, valamint a mentés végrehajtását, továbbá a helyreállítás feltételeinek megteremtését szolgálják.
•	1025/2001. (III. 23.) Korm. határozat a beregi térségben 2001. év tavaszán keletkezett árvízi károk enyhítéséről
3. A Kormány kötelezettséget vállal arra, hogy
a) az elpusztult vagy megrongálódott lakásokat legalább a veszélyhelyzet bekövetkeztét megelőző minőség és komfortfokozat szerint újjáépíti. Ennek 100%-os fedezetét a költségvetésből biztosítja;
b) az önkormányzati kötelező feladatok ellátásához szükséges épületeket, utakat (tulajdoni, kezelői formáiktól függetlenül), hidakat, egyéb műtárgyakat és kompokat a veszélyhelyzetet megelőző használhatósági szinten helyreállítja. Ehhez a fedezetet 100%-ban a költségvetésből biztosítja.
4. A Kormány az újjáépítéssel kapcsolatos soron kívüli feladatokat az alábbiakban határozza meg:
a) A katasztrófát követő újjáépítés és helyreállítás során a közbeszerzésről szóló 1995. évi XL. törvény 6. §-ának h) pontját kell alkalmazni.
...
8. A Tiszán levonuló árvíz kapcsán elrendelt védekezés költségeit a továbbiakban is elsősorban a megyék vis maior kereteiből kell finanszírozni; az azt meghaladó költségeket a költségvetés megtéríti.
•	1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat a 2001. évi tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei települések helyreállítására és újjáépítésére
2. A helyreállítás és újjáépítés végrehajtásának irányelvei a következők: .....
g) ha a károsult nem fogadja el az építési, újjáépítési szolgáltatást, akkor az állam a lakóépület tényleges kárát téríti meg, melyről a megyei közigazgatási hivatallal köt megállapodást;
•	A Helyreállítási és Újjáépítési Tárcaközi Bizottság  3/2001. (V. 7.) határozata
6. Helyreállítás csak építési szolgáltatással történhet, a károsodott által aláírt egyszerűsített  szerződés alapján, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetőjének megbízása alapján a települési újjáépítési biztos és az illetékes műszaki ellenőr ír alá, amelyet a Megyei Közigazgatási Hivatal vezetője ellenjegyez. Megegyezés hiányában az illetékes építési hatóság eljárása alapján kell dönteni.
•	1104/2001. (XI. 12.) Kormány határozat a 2001. évi  tiszai árvíz során károsodott Szabolcs-Szatmár-Bereg megyei  települések helyreállításáról és újjáépítéséről szóló 1033/2001. (IV. 12.) Korm. határozat módosításáról.
A Kormányhatározat többek között határidők részbeni végrehajtását rögzíti, illetve határidő módosításról rendelkezik, és más technológiai eljárásokat rögzít. A Kormányhatározat nem szól arról, hogy a károsult nem kérheti a kára megtérítését és kizárólag csak építési szolgáltatásra jogosult.
•	179/1999. (XII. 10.) Korm. rendelet a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvény végrehajtásáról
A katasztrófasegély nyújtásának szabályai
16. § (1) A hazai és nemzetközi segítségnyújtásra fordítható előirányzat (vis maior alap) az éves központi költségvetésben külön kerül jóváhagyásra. Az előirányzat felhasználásáról a KKB javaslatát figyelembe véve a Kormány dönt. A végrehajtásba bevont szervek és szervezetek katasztrófa elleni védekezéssel összefüggő visszapótlási költségeiről, a visszapótlás eseteiről, illetve mértékéről a Kormány dönt.
(2) A katasztrófasegély felhasználására vonatkozó döntés-előkészítési feladatokat a KKB végzi és a Kormány dönt annak mértékéről.
(3) A Kormány által jóváhagyott keretből kell biztosítani a katasztrófák következményeinek felszámolása érdekében a katasztrófa sújtotta területen az alapvető életfeltételek biztosításához nyújtandó katasztrófasegélyt.
(4) A keretek elosztására - a katasztrófa sújtotta területek védelmi bizottságainak, valamint a védekezésben részt vevő szervek vezetőinek véleménye alapján - a KKB tesz javaslatot a Kormánynak. A döntésnél az azonos helyzetben lévők esetén előnyben kell részesíteni azon településeket, amelyek a felkészülés, a megelőzés érdekében megtették a lehetőségeknek megfelelő, szükséges intézkedéseket.
 (5) A védekezés során felmerülő költségek jogszerű felhasználásáért helyi szinten a polgármesterek, megyei szinten a védelmi bizottságok elnökei a felelősek.
A katasztrófavédelemmel kapcsolatos anyagi-pénzügyi ellátás
17. § (1) A katasztrófavédelem központi védekezési költségeit - az önvédelmi jellegű katasztrófavédelmi szervezetek fenntartási és működési költségei kivételével - az állam viseli, azokat a központi költségvetésben a Belügyminisztérium, illetőleg a minisztériumok és az országos hatáskörű szervek fejezeteiben Katasztrófavédelem cím alatt kell előirányozni.
•	232/1996. (XII. 26.) Korm. rendelet a vizek kártételei elleni védekezés szabályairól
1. § E rendelet alkalmazásában:
3. a védekezés államigazgatási feladatai: a védekezéssel összefüggő rendvédelmi, szociális és egészségügyi hatósági, továbbá a műszaki feladatok ellátásához szükséges munkaerő, eszköz, anyag, felszerelés rendelkezésre állása, valamint a vizek kártételei által fenyegetett területeken az élet- és vagyonbiztonság érdekében végzendő megelőző és operatív feladatok;
•	1987. évi XI. törvény a jogalkotásról
Határozat
46. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány, a kormánybizottságok, az önkormányzatok és az önkormányzatok szervei határozatban szabályozzák az általuk irányított szervek feladatait, a saját működésüket, és állapítják meg a feladatkörükbe tartozó terveket.
(2) E rendelkezés nem érinti az (1) bekezdésben felsorolt szerveknek az egyedi határozat meghozatalára vonatkozó jogát.
47. § (1) Az Országgyűlés, a Kormány és a kormánybizottságok határozatainak előkészítésére vonatkozó szabályokat e szervek állapítják meg.
(2) Az önkormányzat és az önkormányzat szervei határozatának előkészítésére vonatkozó szabályokat az önkormányzat szervezeti és működési szabályzata állapítja meg.
48. § (1) Az Országgyűlés és a Kormány elrendelheti egyes határozatainak a Magyar Közlönyben való közzétételét.
(2) Az önkormányzatok és az önkormányzat szervei határozataikat a hivatalos lapjukban, illetőleg a helyben szokásos módon tehetik közzé.
Az érintett alkotmányos jog
•	1949. évi XX. törvény a Magyar Köztársaság Alkotmánya
2. § (1) A Magyar Köztársaság független, demokratikus jogállam (a jogbiztonsággal és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben).
13. § (1) A Magyar Köztársaság biztosítja a tulajdonhoz való jogot.
57. § (5) A Magyar Köztársaságban a törvényben meghatározottak szerint mindenki jogorvoslattal élhet az olyan bírósági, közigazgatási és más hatósági döntés ellen, amely a jogát vagy jogos érdekét sérti. A jogorvoslati jogot - a jogviták ésszerű időn belüli elbírálásának érdekében, azzal arányosan - a jelenlévő országgyűlési képviselők kétharmadának szavazatával elfogadott törvény korlátozhatja.
A vizsgálat megállapításai
A vizsgálat során megállapítottam, hogy a panasz ügyében a rendelkezésre álló, és egymásnak teljesen ellentmondó dokumentumok ellenére nem született olyan érdemi döntés, amely a panaszos által felhozott indokoknak megfelelve bírálta volna el a kárenyhítési ügyet.
A hatóságok azt állapították meg, hogy az ingatlan 2 éve lakatlan, Sz.I. pedig 20-25 éve nem járt a településen.
Ezzel szemben állampolgárok egy csoportja ezzel teljesen ellentétes nyilatkozatokban azt igazolta, hogy Sz.I. rendszeresen hazajár, és hosszabb időt tölt a szóban forgó épületben. A szabályszerű határozat és legfőképpen annak indokolása szolgálhatja azt a célt, hogy a határozat azokat a releváns tényeket tartalmazza, amelyekre a jogalkalmazó a döntést alapozta. A döntésből ki kell tűnni azoknak a preferenciáknak, amelyeket a döntés meghozatala során az eljáró hatóság alkalmazott, és annak, hogy a kérelmező mely elvárásoknak nem tett eleget. A pontos tényállás felderítése nélkül, határozat mellőzésével nem lehet a kérelmet levélben elutasítani, mert ez megalapozatlansághoz, önkényes döntéshez vezet.
Az OBH 3857/2001. számú jelentésemben már megállapítottam, hogy a katasztrófák elleni védekezés irányításáról, szervezetéről és a veszélyes anyagokkal kapcsolatos súlyos balesetek elleni védekezésről szóló 1999. évi LXXIV. törvényben szabályozott állami feladatvállalás - mint keretszabály - mellett a kárt szenvedett állampolgárok ügyeiben nincs egyértelmű eligazító jogszabály, amely mindenkor teljes bizonyossággal és egyértelműen meghatározza, hogy a katasztrófasegély milyen feltételekkel illeti meg az állampolgárokat. A jogalkalmazási bizonytalanságot fokozza, hogy Kormányhatározat rendelkezik állampolgárok jogairól és kötelességeiről, tekintettel arra, hogy költségvetési pénzből használt lakás vásárlására, új lakás építésére, a megrongálódott épület felújítására stb. jogosultak a károsultak, melynek fejében jelzálogjog bejegyzése történik a kérdéses ingatlanra. A kormányhatározattal történő szabályozás következménye, hogy amennyiben az árvízkárosult nem tud egyetérteni a rá vonatkozó, a lakhatási lehetőséget biztosító döntéssel, úgy nincs számára jogszabályban biztosított lehetőség más megoldás kezdeményezésére, lévén, hogy határozattal való döntés hiányában jogorvoslati lehetősége nincs. …
Az Alkotmánybíróság a 37/1993. (VI.9.) számú határozatában az alkotmányossági vizsgálat során azt a kérdést tette fel, hogy a szabályozási tárgy által alkotmányosan megkívánt jogforrási forma megfelel-e a támadott rendeleti szabályozásnak. Az AB ezért megvizsgálta, hogy a támadott rendeletek tartalmaznak-e olyan szabályokat, amelyek törvényi szabályozást igényelnek. A tartalmi vizsgálat alapján az AB megállapította, hogy a másodrendűnek tekintendő eljárási kérdések mellett a jogszabályok fizetési kötelezettséget írnak elő, meghatározzák annak mértékét és körét, tehát olyan elemeket tartalmaznak, melyeket csak törvényben lehetne jogszerűen szabályozni. Az AB a testület állandó gyakorlatának megfelelően megállapította, hogy ez a formai alkotmánysértés is megalapozza az alkotmányellenességet. 
Az Alkotmánybíróság fenti megállapítása alapján megállapítottam, hogy a megfelelő szintű szabályozás hiánya, tehát a kormányhatározatban való szabályozás a jogorvoslati joggal kapcsolatosan visszásságot okozott.
A tulajdonhoz és a jogorvoslathoz való joggal kapcsolatos visszásság megállapításán túl sérült a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelménye is, mivel az érintett hatóságok az ügyben alkalmazandó kormányhatározatban foglaltakat nem alkalmazták, illetve olyan álláspontra helyezkedtek, hogy a kormányhatározatot Tárcaközi Bizottság döntése módosította, és az elutasítást erre alapozták. 
Alkotmány 2. § (1) bekezdése kimondja, hogy: "A Magyar Köztársaság független demokratikus jogállam." Az Alkotmánybíróság a 11/1992. AB határozatában megállapította, hogy a jogállamiság egyik tartalmi eleme a jogbiztonság. A jogbiztonság megköveteli a normák egyértelműségét, és az egyes jogintézmények kiszámíthatóságát. Ezért alapvetőek a jogbiztonság szempontjából az eljárási garanciák. A jogintézmények csak akkor működhetnek alkotmányosan, ha az intézmények az eljárási normákat betartják. 
A fentiekben említett jelentésemben felhívtam a Kormány figyelmét, hogy amennyiben a vis maior károk helyreállítására vonatkozó eljárást nem az önkormányzatok útján kívánja megoldani, úgy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásságok kiküszöbölése érdekében célszerű a megfelelő szintű jogszabály mielőbbi kiadása. A Miniszterelnöki Hivatal válaszában közölte, hogy az IM közigazgatási államtitkára jelezte, mely szerint az igazságügy-miniszter - a jogalkotási törvényben meghatározott felelősségének megfelelően - figyelemmel fogja kísérni a megfelelő szabályozás előkészítését.
Jogalkotási kezdeményezésem megvalósulásaként értékelhető, hogy a „Magyar Nemzeti Katasztrófavédelmi Alap létrehozásáról és működési feltételei megalkotásáról” szóló Országgyűlési Határozati Javaslatra önálló képviselői indítvány született, valamint elkészült a „Wesselényi Miklós Ár- és Belvízvédelmi Kártalanítási Alapról” szóló törvényjavaslat. 
A vizsgált ügyben egy megkötött megállapodással indult helyreállítási folyamatot akasztott meg az önkormányzat nyilatkozata, amelyről a panaszosnak nem volt tudomása, ez ellen érveivel, bizonyítékaival nem léphetett fel.
Ez a nyilatkozat azonban elegendő volt arra, hogy a panaszos, a közigazgatási hivatal és a kivitelező által megkötött és már aláírt teljesítési szakaszban lévő helyreállítási munkát leállítsa, ugyanakkor ellene semmilyen jogorvoslatot ne biztosítson.
A vizsgálat során megállapítottam, hogy az ügyben érintett hatóságok (önkormányzat, katasztrófavédelmi szervek) a határozat mellőzésével hozott „döntéssel” a jogorvoslathoz, valamint a jogállamiság elvéből fakadó jogbiztonság követelményével és a tisztességes eljáráshoz való joggal összefüggésben visszásságot okoztak. 
A ügyben kezdeményezéssel, ajánlással nem élek, tekintettel arra, hogy az alkotmányos jogokkal kapcsolatos visszásság az adott kérdés jogi szabályozásának hiányára vezethető vissza. A visszásság jövőbeni elkerülése érdekében jogalkotási javaslatomat már 2001-ben megtettem, melynek megvalósulását több jelentésemben szorgalmaztam.
Felkérem azonban Gelénes Község Önkormányzatát, hogy a helyreállítási munkálatok meghiúsulására tekintettel, amennyiben lehetősége van, a lakáscélú támogatás terhére támogassa a károsodott ingatlan helyreállítását.

Budapest, 2003. június 30.

Takács Albert